ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 р.	Справа № 520/9832/19	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Перцової Т.С. ,
за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.
за участю:
представника позивача: Просолова І.В.,
представника відповідачів (1,2): Новикова В.А.                   
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2019 року (головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., повний текст складено 20.11.19 року) по справі № 520/9832/19
за позовом           ОСОБА_1  
до           ІНФОРМАЦІЯ_1 ,          Командування Сухопутних військ Збройних Сил України ,          Державної казначейської служби України  
про визнання бездіяльності протиправною та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягала у не анулюванні запису в службовій картці позивача про незаконне накладення на нього дисциплінарного стягнення «Пониження в посаді»;
- визнати протиправною бездіяльність Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, яка полягала у не поновленні ОСОБА_1 на посаді військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- стягнути на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України на відшкодування моральної шкоди 400 000,00 гривень, завданої протиправними рішеннями та бездіяльністю Харківського обласного військового комісаріату та Командуванням Сухопутних військ Збройних Сил України, шляхом їх списання з єдиного казначейського рахунку Державною казначейською службою України.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2019 року закрито провадження у справі.
ОСОБА_1 не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
В обґрунтування вимог посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права,  неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а саме не врахування, що позивачем заявлено дві позовні вимоги, а тому зазначений спір має вирішуватися в позовному провадженні, в зв`язку з чим суд безпідставно закрив провадження.
ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі - відповідач 1) надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (далі - відповідач 2), Державна казначейська служба України (далі - відповідач 3) не надали відзив на апеляційну скаргу.
В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Представник відповідачів 1, 2 заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав увалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду – без змін.
Представник відповідача 3 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню  з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2018 р. у справі № 820/896/18  позов ОСОБА_1  задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано :
- наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 №12 від 09.01.2018 "Про результати службового розслідування", в частині наказу клопотати перед вищим командуванням про притягнення військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення "пониження в посаді".
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 №50 від 10.01.2018 "Про результати проведення службового розслідування", в частині наказу клопотати перед вищим командуванням про притягнення військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення "пониження в посаді".
- наказ командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №18 від 11.01.2018 в частині накладення на військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення "пониження в посаді".
- наказ командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №10 від 11.01.2018 (по особовому складу) в частині увільнення від займаної посади та призначення підполковника ОСОБА_1 військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 , старшим оперативним черговим відділення бойового управління командного пункту військової частини НОМЕР_2 .
Зобов`язано Харківський обласний військовий комісаріат анулювати відповідний запис про накладення дисциплінарного стягнення "пониження в посаді" в службовій картці підполковника ОСОБА_1 
Поновити підполковника ОСОБА_1 на посаді  військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що  позивач невірно обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправною бездіяльність, під час виконання рішення суду.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
З аналізу вищезазначених законодавчих норм вбачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».
Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 р. у справі № 686/23317/13-а.
Згідно ст. 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.
Відповідно до вимог ст. 383 КАС України особа-позивач на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.
Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Колегія суддів зазначає, що вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Позивачем визнається, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльністю відповідача заявлені ним з підстав невиконання відповідачем судового рішення по справі №820/896/18.
Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, що бездіяльність відповідачів може бути оскаржена відповідно до статті 383 КАС України.
Такий порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення ч.5 ст. 383 КАС України, відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.
Відповідно до ч. 6 ст. 383 КАС України за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити ст. 129-1 Конституції України.
З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції вірно зазначив, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.
Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі № 355/1648/15-а, від 21.11.2019 року у справі № 802/1933/18-а.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для закриття провадження та вірно обраний позивачем спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправною бездіяльності щодо виконання рішення суду, колегія суддів вважає помилковими, оскільки  спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.
Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими ст. 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
Відповідно, якщо позивач вважає, що бездіяльністю відповідача щодо виконання  судового рішення порушені його права, свободи чи інтереси, то він має звертатися до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що вимоги про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.
Доводи апелянта щодо подання позивачем одночасно двох позовних вимог, одна з яких пов`язана з виконанням судового рішення, а друга стосується відшкодування моральної шкоди, в зв`язку з чим  спір у даній справі не є тотожним спору у справі № 820/896/18, та має розглядатися в позовному провадженні  є помилковими. 
Відповідно до ч. 3 ст. 21 КАС України якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.
Згідно з ч.5 цієї статті вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Колегія суддів зазначає, що вимога про стягнення моральної шкоди заявлена не  з вимогою вирішити публічно-правовий спір, а з вимогою, заявленою в порядку судового контролю за виконанням рішення .
Таким чином, колегія суддів, переглянувши у межах апеляційної скарги ухвалу суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції  вірно встановив фактичні обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а отже підстави для скасування ухвали відсутні.
Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2019 року по справі № 520/9832/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	С.П. Жигилій    Т.С. Перцова   	
Повний текст постанови складено  20.01.2020 року