ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний номер справи: 661/803/19         
Номер провадження: 33/819/44/20
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2020 року                                  м. Херсон

Суддя Херсонського апеляційного суду Заіченко В.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно  ОСОБА_1  за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Новокаховського міського суду Херсонської області від 02.05.2019 року, -
В С Т А Н О В И В:

Постановою Новокаховського міського суду Херсонської області від 02 травня 2019 року ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. (600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 384,20 грн.
Не погоджуючись з постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає постанову судді від 02.05.2019 року незаконною та необґрунтованою, посилаючись на те, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, не в повному обсязі з`ясовано всі обставини справи. Вказує, що при розгляді справи суддя не опирався на нормативно-правові акти, якими повинна обґрунтовуватись вина ОСОБА_1 , не врахував норм законодавства України та практику Європейського суду, що є грубим порушенням, а тому суд першої інстанції залишив поза увагою обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення справи та незаконно наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. В апеляції вказує, що наявні в матеріалах справи докази не доводять його вину у вчиненні адміністартивного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, огляд на стан сп`яніння не проводився, факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння встановлений не був, від керування транспортним засобом ОСОБА_1 не був відстороненим. Вимоги апелянт мотивує тим, що не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, від проходження медичного огляду не відмовлявся, оскільки працівниками поліції не пропонували його пройти, а алкотестер “Drager Alkotest 6810” вважає недозволеним для використання на території України для визначення стану сп`яніння у водіїв. Пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозапис з нагрудної боді-камери DM5046, рапорт інспектора 2 роти УПП в Хероснькій області ДПП Зубенка С.С. також вважає такими, що не можуть вважатися належними та допустимими доказами в справі, оскільки вони не відображають відомостей про вчинення ОСОБА_1  адміністативного порушення за ч.1 ст.130 КупАП. Крім того, апелянт зазначає, що матеріали справи не містять доказів, що після складання протоколу, автомобіль вилучався у ОСОБА_1 , або керування передавалося іншій особі, що свідчить про те, що ОСОБА_1  не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Також апелянт вважає, що суд першої інстанції порушив вимоги ст. 33 КупАП, не врахувавши особу правопорушника, майновий стан, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підверджували місце роботи ОСОБА_1 , професію, характеризуючі матеріали. Разом з тим, апелянт також зазначає, що в порушення вимог ст. 268 КУпАП розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 , що позбавило йому реалізувати свої права, надати пояснення про обставини справи, заявити клопотання про виклик свідків, його доводи в судовому засіданні не досліджувалися, що вплинуло на прийняте судом рішення. Вважає, що не був належним чином, у спосіб визначений діючим законодавством, повідомлений про день та час розгляду справи, що в матеріалах справи відсутні дані про отримання ОСОБА_1 судових повісток про виклик до суду, що в матеріалах справи вказана адреса, за якою він не проживає і не зареєстрований. Вказує, що висновок суду про те, що ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином є порушенням його процесуального права, оскільки судова повістка йому не надходила, особисто не вручена, що позбавило ОСОБА_1 з`явитися в судове засідання та повідомити про причини своєї неявки. Просить суд постанову Новокаховського міського суду Херсонської області від 02.05.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. Відшкодувати ОСОБА_1 матеріальні та моральні збитки, завдані інспекторами у розмірі 1710 грн., відшкодувати збитки за звернення за консультацією до юристів та за витрачений на оскарження особистий час у розмірі 1200 грн., відшкодувати моральну шкоду у розмірі 1000 грн., завдану неправомірними діями інспекторів (зухвале звернення, хамське спілкування на підвищених тонах).
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопрушення, доводи апеляційної скарги, суддя вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП - апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Розглянувши клопотання про поновлення строку, вважаю, що воно підлягає задоволенню у відповідності до вимог ст. 294 КУпАП та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, як такий, що пропущений з поважних причин, враховуючи, що рішення суду дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. 
Перевіркою матеріалів адміністративної справи встановлено, постанова суду винесена без участі особи, яка притягається до відповідальності, підтверджень того, що ОСОБА_1 своєчасно отримав копію постанови суду від 02.05.2019 року у справі відсутні. Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови 18.12.2019 року, з`явившись до Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області для примусового виконання постанови Новокаховського міського суду від 02.05.2018 року. Апеляційна скарга подана до місцевого суду 26.12.2019 року, а тому суддя апеляційного суду вважає за можливе поновити строк ОСОБА_1 на апеляційне оскарження.
Відповідно до ст. 7 КУпАП - провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. На суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Суддею апеляційної інстанції встановлено, що відносно  ОСОБА_1 складено  протокол про адміністративне правопорушення серія БД №298647 від 02.02.2019 року, згідно якого водій ОСОБА_1 02.02.2019 року о 22:50 год. в Херсонській області м. Нова Каховка, вул. Соборна, 27, керував транспортним засобом Mazda 323, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обставинам. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР та ч.І ст. 130 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху (п.1.3 ПДР України - учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, п. 1.9 ПДР України - особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством). 
Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП, постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджена зібраними по справі доказами.
Суддя під час апеляційного розгляду враховує перевірені під час апеляційного перегляду: протокол про адміністративне правопорушення від 02.02.2019 року серії БД №298647, складений за вчинення адмінстративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 ; письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які підтвердили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Mazda 323, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння та його відмову (в їх присутності) від продуття алкотестру "Драгер" і проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння; відеозапис з нагрудної боді-камери DM5046 від 02.02.2019 року; рапорт інспектора 2 роти УПП в Херсонській області ДПП лейтенанта поліції Зубенка С.С. від 02.02.2019 року.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено, оскільки у відповідності до вимог п. 2.5 ПДР України - водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст.130 КУпАП. Тобто, об`єктивна сторона правопорушення полягає не тільки в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само і в ухиленні осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п.6 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395).
Водій ОСОБА_1 від огляду ухилився, а тому відповідні його дії та ознаки сп`яніння, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків - є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає, оскільки відповідальність особи за ч.1 ст. 130 КУпАП настає не тільки у разі керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння, а й у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Твердження апелянта, що ні співробітниками поліції, ні судом першої інстанції не доведено факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння 02.02.2019 року під час складання протоколу, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, що матеріали у справі не можна визнати допустимими доказами щодо визнання ОСОБА_1 винуватим за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння - суддя апеляційної інстанції до уваги не приймає, вважає їх необґрунтованими та недоведеними, оскільки протокол про адміністративне правопорушення БД №298647 від 02.02.2019року складений щодо ухилення водія від огляду, відповідні його дії та ознаки сп`яніння, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - є підставою для притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Суддя апеляційної інстанції враховує роз`яснення чинного законодавства, що апеляційні суди під час розгляду апеляції на рішення суду першої інстанції про притягнення особи до адміністративної відповідальності звертають увагу: чи містить апеляція клопотання з боку особи з приводу дослідження нових доказів та чи надані апелянтом до суду апеляційної інстанції будь-які інші докази на підтвердження апеляційних доводів. Якщо ж особа не доводить ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, то суди доходять висновку, що сама собою незгода апелянта з даними адміністративного провадження, на підставі яких було ухвалено оскаржувану постанову суду, не є правовою підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.
Доводів, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в діях ОСОБА_1  в апеляційній скарзі не зазначено, іншихналежних та допустимих доказів, які би спростовували твердження апелянта та доводили те, що ОСОБА_1 02.02.2019 року не перебував у стані алкогольного сп`яніння - суду не надано. 
Крім того, посилання апелянта на те, суд не мав визначених законом підстав для розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , що позбавило його реалізувати свої права, надати пояснення про обставини справи, заявити клопотання про виклик свідків, що його доводи в судовому засіданні не досліджувалися, що в матеріалах справи відсутні дані про отримання ОСОБА_1 судових повісток про виклик до суду - не спростовують висновків суду про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 
Суддя апеляційного суду бере до уваги вжиті судом першої інстанції заходи для забезпечення явки ОСОБА_1 в судове засідання, враховує, що за місцем його проживання судом неодноразово направлялися повістки, які повернулися з відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат не з`явився», а тому обґрунтування суду, що ОСОБА_1 зацікавлений в своєчасному розгляді справи, його неявка розцінюється як зловживання своїм правом на захист та бажання уникнути адміністративної відповідальності вважає підставним та доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином застосував визначені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, встановлені ст. 277 КУпАП та ч. 2 ст. 38 КУпАП та у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП - розглянув справу у відсутності правопорушника.
Крім того, суддя апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити, що ОСОБА_1 знаючи, що стосовно нього складений протокол про адміністративне правопорушення, зобов`язаний був поцікавитись про результат його розгляду в суді.
Разом з тим, суддя апеляційної інстанції також роз`яснює ОСОБА_1 , що вимоги заявлені в апеляційній скарзі щодо відшкодування матеріальних та моральних збитків, завданих інспекторами передбачає звернення до суду першої інстанції з позовом про визнання дій інспекторів протиправними та про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, а тому при апеляційному перегляді вищезазначені вимоги до уваги не приймає.
Вважаю, що суд першої інстанції належним чином врахував, що особи, які вчиняють адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП становлять підвищену суспільну небезпечність для оточуючих та обґрунтовано обрав вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст.23, 33 КУпАП та вимогам Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зважаючи на те, що «будь яка особа яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».
Доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та спростовуються матеріалами адміністративної справи, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції або закриття провадження у справі, підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП - за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись ст.ст. 294, 295 КУпАП, суддя, - 

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Новокаховського міського суду Херсонської області від 02.05.2019 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а постанову Новокаховського міського суду Херсонської області від 02 травня 2019 року, якою ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - без зміни.
Постанова Херсонського апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                        В.Л.Заіченко