Ухвала                                                
 
27 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 760/22044/16-ц
провадження № 61-44793св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
представник позивача - ОСОБА_2 ,
відповідач - ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , 
представник відповідача - ОСОБА_6 ,
третя особа - Орган опіки та піклування Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації, 
 
розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про роз'яснення постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до 
 ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Орган опіки та піклування Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації, про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
 
Позовні вимоги обгрунтовував тим, що він є власником квартири  АДРЕСА_1 , у якій, крім нього, зареєстрована його колишня дружина - ОСОБА_3 , та їх малолітні діти:  ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
 
Відповідач та діти фактично не проживають за місцем реєстрації з 12 січня 
2014 року у зв`язку з їх добровільним переїздом на постійне місце проживання спочатку до міста Житомира, а після розірвання шлюбу - у квартиру АДРЕСА_2 . 
 
Посилаючись на те, що ОСОБА_3 , з якою після розірвання шлюбу залишилися проживати їх спільні діти, понад рік без поважних причин не проживає у спірній квартирі, між нею та власником нерухомого майна відсутній договір щодо порядку користування житлом, позивач просив визнати їх такими, що втратили право користування ним, з підстав передбачених статтею 405 Цивільного кодексу України.
 
У червні 2017 року ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , звернулася до суду із зустрічним позовом до 
ОСОБА_1 про вселення.
 
На обгрунтування позовних вимог зазначала, що з часу реєстрації шлюбу і до січня 2014 року сторони проживали однією сім`єю у квартирі АДРЕСА_1 .
 
У січні 2014 року, після призначення ОСОБА_1 на посаду судді Черняхівського районного суду Житомирської області, вона разом з дітьми переїхала до міста Житомира.
 
Зважаючи на фактичне припинення шлюбних відносин між сторонами у грудні 2015 року, вона разом з дітьми повернулася до міста Києва, однак не змогла вселитися у квартиру за зареєстрованим місцем проживання оскільки позивач без її згоди з лютого 2016 року передав спірне нерухоме майно в оренду.
 
Посилаючись на те, що ОСОБА_1 чинить їй перешкоди у користуванні житлом, зокрема не надає їй ключі від квартири та продовжує здавати її в оренду, просила вселити її та дітей у квартиру АДРЕСА_1 .
 
Короткий зміст ухвалених судових рішень  
 
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 25 квітня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено. 
 
Вселено ОСОБА_3 разом з малолітніми дітьми: ОСОБА_7 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у квартиру АДРЕСА_1 .
 
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Постановою Апеляційного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 25 квітня 2018 року залишено без змін.
 
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 25 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року залишено без змін. 
 
Короткий зміст поданої заяви про роз`яснення судового рішення
 
У грудні 2019 року до Верховного Суду надійшла заяваОСОБА_1 про роз'яснення постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року, у якій заявник просив роз'яснити її зміст щодо вирішення касаційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , а також мотиви, з яких дану справу не було передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
 
Заява ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 
2019 року містить клопотання про розгляд заяви за його участю.
 
Клопотання про розгляд заяви за участю ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до частини третьої статті 271 ЦПК України, суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. 
 
Ураховуючи, що судове рішення, про роз`яснення якого подано заяву, ухвалено у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, клопотання ОСОБА_1 про розгляд заяви за участю позивача, не підлягає задоволенню.
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування
 
Вивчивши заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення., Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню. 
 
Відповідно до частин першої, другої статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. 
 
За змістом положень зазначеної статті незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів його тлумачення, що призводить до утруднення чи неможливості його виконання. 
 
Відповідно до роз`яснень, викладених пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметомсудового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.
 
Питання порушені в заяві ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення фактично стосуються роз`яснення мотивів ухвалення постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року, що з огляду на статтю 271 ЦПК України не допускається. Судове рішення, яке просить роз`яснити ОСОБА_1 є зрозумілим, не допускає кількох варіантів тлумачення, що виключає нечіткість або неоднозначне розуміння змісту судового рішення під час його виконання.
 
Висновок за результатами розгляду заяви
 
З огляду на наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про роз'яснення постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року не підлягає задоволенню.
 
Керуючись статтею 271 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
УХВАЛИВ:
 
У задоволенні клопотання  ОСОБА_1  про розгляд заяви про роз`яснення судового рішення за його участю відмовити.
 
Заяву  ОСОБА_1 про роз'яснення постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
від 11 грудня 2019 рокузалишити без задоволення.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                    Г. І. Усик
 
І. Ю. Гулейков
 
О. В. Ступак