У х в а л а  
 
20 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 464/6954/18
провадження № 61-2901 ск 20
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач),       Жданової В. С., Кузнєцова В. О.,
 
розглянув касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на рішення Сихівського районного суду м. Львова            від 01 серпня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду          від 23 грудня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення страхового відшкодування, 
 
В с т а н о в и в:
 
У грудні 2018 року позивачі звернулися до Сихівського районного суду        м. Львова з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі - ПрАТ «СК «Уніка»), просивши суд: стягнути з  ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 2 496,00 грн; стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» на користь    ОСОБА_2 суму страхового відшкодування у розмірі         2 496,00 грн; стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування у розмірі 2 496,00 грн; стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_4 суму страхового відшкодування у розмірі     3 224,52 грн; стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_5 суму страхового відшкодування у розмірі 1 872,00 грн; стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_6 суму страхового відшкодування у розмірі 1 872,00 грн; стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_7 суму страхового відшкодування у розмірі 2 850,12 грн; стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_8 суму страхового відшкодування у розмірі 3 393,75 грн; стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_10 суму страхового відшкодування у розмірі 2 496,00 грн; стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_11 суму страхового відшкодування у розмірі 2 544,75 грн; стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» на користь     ОСОБА_12 суму страхового відшкодування у розмірі 2 544,75 грн; стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_19 суму страхового відшкодування у розмірі 3 224,52 грн; стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_14 суму страхового відшкодування у розмірі       7 488,00 грн; стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_15 суму страхового відшкодування у розмірі 2 850,12 грн; стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_16 суму страхового відшкодування у розмірі 1 425,06 грн; стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_17 суму страхового відшкодування у розмірі 1 425,06 грн; стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_18 суму страхового відшкодування у розмірі 2 850,12 грн.
 
Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 01 серпня 2019 року позовні вимоги задоволено: стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 2 496,00 грн; стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування у розмірі 2 496,00 грн; стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування у розмірі 2 496,00 грн; стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_4 суму страхового відшкодування у розмірі 3 224,52 грн; стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_5 суму страхового відшкодування у розмірі 1 872,00 грн; стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_6 суму страхового відшкодування у розмірі 1 872,00 грн; стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_7 суму страхового відшкодування у розмірі  2 850,12 грн; стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_8 суму страхового відшкодування у розмірі 3 393,75 грн; стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_10 суму страхового відшкодування у розмірі 2 496,00 грн; стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь     ОСОБА_11 суму страхового відшкодування у розмірі 2 544,75 грн; стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_12 суму страхового відшкодування у розмірі 2 544,75 грн; стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_19 суму страхового відшкодування у розмірі                     3 224,52 грн; стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_14 суму страхового відшкодування у розмірі 7 488,00 грн; стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_15 суму страхового відшкодування у розмірі 2 850,12 грн; стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_16 суму страхового відшкодування у розмірі 1 425,06 грн; стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_17 суму страхового відшкодування у розмірі 1 425,06 грн; стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_18 суму страхового відшкодування у розмірі 2 850,12 грн; стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» у дохід держави судовий збір у розмірі 13 062,80 грн.
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Уніка» залишено без задоволення, а рішення Сихівського районного суду м. Львова від 01 серпня 2019 року залишено без змін.
 
10 лютого 2020 року представник ПрАТ «СК «Уніка» - Бортник Л. В. надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 01 серпня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року.
 
У касаційній скарзі представник ПрАТ «СК «Уніка» - Бортник Л. В., просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Сихівського районного суду       м. Львова від 01 серпня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року, і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
 
Дослідивши касаційну скаргу ПрАТ «СК «Уніка», Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, з огляду на наступне.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); справи про розірвання шлюбу;  справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щовиникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на       01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Згідно з пунктами 1, 10 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову в справах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, а ціна позову у справах, у яких заявлено кілька самостійних вимог, визначається загальною сумою всіх вимог.
 
Як убачається з матеріалів касаційного провадження, ціна позову в даній справі становить 47 548,77 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102,00*100=210 200,00 грн).
 
Верховний Суд урахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільствата дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Отже зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.
 
Разом із цим, у касаційній скарзі представник ПрАТ «СК «Уніка» -       Бортник Л. В., вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
 
Зазначені представником ПрАТ «СК Уніка» аргументи суд вважає необґрунтованими, оскільки вони є виключно її суб`єктивними судженнями та зводяться до переоцінки доказів і незгоди з фактичними обставинами, встановленими судами першої та апеляційної інстанцій, і належних обґрунтувань того, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у касаційній скарзі не зазначено. Інших обґрунтованих доводів, які б свідчили про можливість відкриття касаційного провадження в малозначній справі у касаційній скарзі заявником не наведено, а тому суд приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
З урахуванням указаного, оскільки ПрАТ «СК «Уніка» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
 
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
У х в а л и в:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною                 скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 01 серпня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення страхового відшкодування.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          В.М. Ігнатенко

 
                                                                                                                      В. С. Жданова

 
                                                                                                                      В. О. Кузнєцов