Справа № 991/2320/19
Провадження №11-сс/991/65/20

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
 
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА
 
У Х В А Л А
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
14 січня 2020 року                 м. Київ 

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого                                      ОСОБА_1 ,
суддів                                                     ОСОБА_2 , 
                                                ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , 
особи, яка подала апеляційну скаргу – ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5  на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 26.12.2019 (справа № 991/2320/19, провадження №1-кс/991/2884/19) про повернення скарги на бездіяльність керівника Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 , яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення  ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 368, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 157, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 256, ч. 1 ст. 111, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскаржуваного судового рішення
і встановлені судом першої інстанції обставини
До Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду 11 січня 2020 року надійшла апеляційна скарга ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 26.12.2019 (справа № 991/2320/19, провадження №1-кс/991/2884/19).
Вказаною ухвалою ОСОБА_5 повернуто подану ним скаргу на бездіяльність керівника Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 , яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 368, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 157, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 256, ч. 1 ст. 111, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України.
В обґрунтування слідчим суддею зазначено, що перелік злочинів, які, на думку скаржника, були вчинено ОСОБА_7 , передбачені ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 368, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 157, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 256, ч. 1 ст. 111, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України, містять корупційні злочини, зазначені у примітці до ст. 45 КК України, однак жодної з умов, передбачених п.п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України, слідчим суддею не встановлено.
Так, ОСОБА_7 не належить до суб`єктів, наведених у пункті 1 частини 5 статті 216 КПК України. Крім того, слідчим суддею вказано, що у заяві також не йдеться про вчинення злочину службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків, що є обов`язковою ознакою, передбаченою пунктом 2 частини 5 статті 216 КПК України.
Тому, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність у нього, як слідчого судді Вищого антикорупційного суду, процесуальних повноважень для розгляду скарги ОСОБА_5 , а прийняття відповідного рішення за наслідком розгляду такої скарги, за його переконанням, має здійснюватись слідчим суддею місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. 

Вимоги апеляційної скарги
і узагальнені доводи особи, яка її подала
Не погодившись із вказаною вище ухвалою слідчого судді, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, у якій прохав :
- скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 26.12.2019 (справа № 991/2320/19, провадження №1-кс/991/2884/19);
- зобов`язати Вищий антикорупційний суд повторно розглянути його скаргу за вих. № 3584/03 від 03.12.2019 на бездіяльність керівника Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 , яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень за його заявою за вих. № 3556/26 від 26.11.2019.
На обґрунтування своєї позиції ОСОБА_5 послався на те, що:
- подана ним заява про вчинення злочину підслідна Головному підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України;
- норми ст. 214 КПК України містять імперативну норму щодо обов`язку працівників правоохоронних органів вносити відомості щодо вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявами чи повідомленнями;
- строк для подання апеляційної скарги вважає не пропущеним, оскільки отримав оскаржувану ухвалу нарочно 10 січня 2020 року у приміщенні Вищого антикорупційного суду.

Позиції учасників судового провадження
ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, прохав її задовольнити. Пояснення надав аналогічні тексту скарги.
Детектив належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, однак судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив. 
З підстав, передбачених ч. 3 ст. 306 КПК України, скаргу розглянуто за відсутності детектива. 

Мотиви суду
Заслухавши суддю-доповідача, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та обговоривши їх, дослідивши матеріали апеляційного провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Частиною 1 ст. 306 КПК України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.
Відповідно до ст. 33-1 КПК України, Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.
Частиною 2 ст. 33-1 КПК визначено, що слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.
Порядок внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань визначений у статті 214 КПК України.
Так, ч. 1 ст. 214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Частиною 2 цієї статті визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. При цьому, в реєстрі, згідно з п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України, зазначається попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Пунктом 10 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що кримінальне провадження це - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
З аналізу вищенаведених положень кримінального процесуального законодавства слідує, що слідчі судді Вищого антикорупційного суду повинні керуватись положеннями ст. 33-1 КПК України щодо предметної підсудності Вищого антикорупційного суду при здійсненні судового контролю у кримінальних провадженнях, в яких досудове розслідування вже розпочато та органом досудового розслідування визначена попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення.
Водночас, у випадку розгляду скарг на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчі судді зобов`язані перевірити виконання органом досудового розслідування вимог ст. 214 КПК України при отриманні заяв та повідомлень про вчинення кримінального правопорушення, не вдаючись на даному етапі в оцінку відповідності повідомлення про злочин всім критеріям підслідності, визначеним п.п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України. Тим більше, вирішення пов`язаних з цим питань правової кваліфікації та доведення наявності всіх елементів складу кримінального правопорушення, підсудного Вищому антикорупційному суду, не може покладатись слідчим суддею саме на заявника.
Навпаки, зі змісту ст. 214 КПК України слідує, що у разі, якщо у зверненні особа порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК України, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу кримінального правопорушення, такі відомості мають бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України. 
Крім того, норми чинного процесуального законодавства не наділяють орган досудового розслідування повноваженнями щодо оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а закріплюють лише обов`язок здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, достатніх для реалізації завдань кримінального провадження. 
Також, за змістом і логічним аналізом статті 214 КПК України слідує, що заява чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, що підлягає передачі іншому органу досудового розслідування (ч. 5 ст. 36 КПК України), за підслідністю (ч. 7 ст. 214, ст. 216 КПК України) або за місцем проведення досудового розслідування (ч. 2, 4 ст. 218 КПК України), спочатку мають бути внесеними до Реєстру за місцем первісного подання у встановлений законом строк і лише після цього може бути вирішене питання щодо направлення зазначених заяв чи повідомлень за підслідністю. Такий алгоритм дій узгоджується і з Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, у пунктах 1 та 3 розділу 3 якого йдеться про передачу за підслідністю або за місцем проведення досудового розслідування саме кримінального провадження (тобто внесених до Реєстру відомостей про кримінальне правопорушення, яким присвоюється індивідуальний номер кримінального провадження), а не окремої заяви чи повідомлення. На підставі наведеного, Національне антикорупційне бюро після виконання вимог ст. 214 КПК України, встановивши, що таке кримінального провадження йому не підслідне, повинно передати таке кримінальне провадження іншому органу досудового розслідування за підслідністю.
За викладених обставин, посилання слідчого судді на те, що заявником не доведено належності ОСОБА_7 до визначеного КПК України переліку осіб, досудове розслідування щодо яких здійснюється Національним антикорупційним бюро України, а тому він не відповідає критеріям, передбаченим пп. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України, колегія суддів вважає неприйнятним та таким, що суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства. 
Відповідно, необґрунтованим є і пов`язаний з цим висновок про непідсудність Вищому антикорупційному суду поданої ОСОБА_5 скарги, що став підставою для її повернення заявнику. А тому апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню в частині скасування ухвали слідчого судді.
Одночасно із цим колегія суддів не знаходить підстав для задоволення іншої вимоги апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо зобов`язання Вищого антикорупційного суду повторно розглянути його скаргу, оскільки така вимога суперечить повноваженням слідчого судді за наслідком розгляду скарги, що передбачені ч. 2 ст. 313 КПК України.

Висновки суду
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно із ч.ч. 1,2 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
В силу вимог п. 2 ч. 2 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу. 
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Вимогами ч. 1 ст. 412 КПК України встановлено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали та повернення матеріалів за скаргою ОСОБА_5 до Вищого антикорупційного суду для їх розгляду по суті та прийняття рішення в порядку, передбаченому ст. ст. 306, 307 КПК України. 
Керуючись ст.ст. 214, 216, 303, 304, 376, 404, 405, 407, 418, 532 КПК України, колегія суддів –
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 26.12.2019 по справі № 991/2320/19 (провадження 
№1-кс/991/2884/19) - задовольнити частково. 
Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 26.12.2019 по справі 
№ 991/2320/19 (провадження №1-кс/991/2884/19) про повернення скарги на бездіяльність керівника Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 , яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 368, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 157, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 256, ч. 1 ст. 111, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України – скасувати.
У задоволенні решти вимог апеляційної скарги – відмовити.
Матеріали за скаргою ОСОБА_5 повернути до Вищого антикорупційного суду для виконання вимог ст. ст. 306, 307 Кримінального процесуального кодексу України.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:                                                         ОСОБА_1 

Судді:                                                         ОСОБА_2 
                                                                
ОСОБА_3