ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" січня 2020 р.           Справа№ 920/722/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Грека  Б.М.
суддів:            Отрюха Б.В. 
          Копитової  О.С. 

за участю секретаря судового засідання: Ковган О.І.	
за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 28.01.2020	

розглянувши матеріали апеляційної скарги в режимі відеоконференції	   Акціонерного товариства "Укртрансгаз"	
на ухвалу	Господарського суду  Сумської області від 21.10.2019	
у справі	№920/722/19 (суддя Соп`яненко О.Ю.)	
за позовом 	Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 	
до	Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" 	
про	про стягнення заборгованості 	
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Сумської області від 21.10.2019 задоволено клопотання представника відповідача про передачу матеріалів справи №920/722/19 для розгляду в межах справи про банкрутство ПАТ "Сумихімпром" (справа №5021/2509/2011).
Матеріали справи №920/722/19 за позовом: Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" про стягнення 3219666,70 грн. заборгованості за договором №SUM/2013/1035/1303000041 від 25.01.2013 передано для розгляду в межах справи №5021/2509/2011 про банкрутство ПАТ "Сумихімпром", яка розглядається Господарським судом Сумської області.
Клопотання відповідача про визнання копій документів, долучених до матеріалів справи, неналежними доказами (вх. №3271к від 21.10.2019), клопотання про витребування оригіналів документів (вх. №3270к від 21.10.2019), клопотання про зупинення провадження у справі №920/722/19 (вх. №3272к від 21.10.2019) передано для розгляду іншому складу суду в межах справи № 5021/2509/2011 про банкрутство ПАТ "Сумихімпром".
Не погодившись з прийнятою ухвалою, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Сумської області від 21.10.2019 у справі №920/722/19 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду в порядку позовного провадження.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріально та процесуального права, а саме не звернув уваги, що зобов`язання, які виникають після порушення справи про банкрутство є поточними вимогами та повинні розглядатись відповідно до норм ЗУ  «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
Сторони про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, направленням на адреси місцезнаходження учасників справи копій ухвали суду.
Крім того, судом також враховано, що за приписами частини 1  статті 9 Господарського процесуального кодексу України  ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2  статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень"  усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній     формі не пізніше     наступного     дня     після     їх виготовлення     і     підписання.
Згідно з ч.ч. 1, 2  ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1  ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Відповідно до ч. 4  ст. 13 Господарського процесуального кодексу України  кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вважає за можливе здійснювати розгляд скарги, так як сторони належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, учасниками якої вони є, а часткова неявка не перешкоджає розгляду справи.
Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду Сумської області від 21.10.2019 підлягає  скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до суду першої інстанції та просив суд стягнути з відповідача 3219666,70 грн., з яких: пеня 118 531,72 грн., 3% річних 10 140,50 грн. та інфляційні втрати 11 542,82 грн., нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору №SUM/2013/1035/1303000041 від 25.01.2013, а також 1921,00 грн. витрат по сплаті судового збору.
Задовольняючи клопотання представника відповідача та передаючи матеріали справи №920/722/19 для розгляду в межах справи про банкрутство ПАТ "Сумихімпром", суд першої інстанції керувався ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства та зазначив, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник.
Суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновками суду першої інстанції та вважає їх передчасними, з огляду на наступне.
21.10.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII.
Зі змісту п.2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства вбачається, що з дня введення в дію цього Кодексу визнається такими, що втратив чинність зокрема Закон України  "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 440 із наступними змінами).
Відповідно до  ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. 
Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Але, суд першої інстанції не звернув уваги, що відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України  "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". 
Як вбачається з матеріалів справи, станом на 21.10.2019 справа про банкрутство ПАТ  «Сумихімпром» перебувала на стадії санації, а тому провадження у справі повинно продовжуватись відповідно до норм Закону України  "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"
Відповідно до пункту 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом" (у редакції, яка набула чинності 19.01.2013 року) положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.
Відповідно до п. 7 ч. 1  ст. 12 Господарського процесуального кодексу України  (в редакції до 15.12.2017), господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до  Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений  Податковим кодексом України.
Разом з тим, відповідно до приписів ч. 9  ст. 16 Господарського процесуального кодексу України  (в редакції до 15.12.2017), справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої  статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.
З наведеного вбачається, що боржник у даній справі знаходиться у процедурі санації, яка здійснюється відповідно до  Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"  в редакції, чинній до 19.01.2013, а відтак    при вирішенні даного спору підлягає застосуванню    саме редакція Закону, чинна до 19.01.2013.
Відповідно до абзацу 6 статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом в редакції, чинній до 19.01.2013, грошові зобов`язання, які виникають після порушення справи про банкрутство, є поточними вимогами.
Провадження по справі про банкрутство ПАТ "Сумихімпром" порушено ухвалою Господарського суду Сумської    області    від 24.10.2011, а оскільки позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача суми боргу, з яких пеня, 3% річних та інфляційні втрати нараховані за період березень-квітень 2019, то така заборгованість є поточною.
При цьому слід зазначити, що ТОВ "Сумихімпром" знаходиться у процедурі санації, яка здійснюється відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом" у редакції, чинній до 19.01.2013 року, положення якого не встановлюють особливостей підвідомчості спорів боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, що виникли після порушення провадження у справі про банкрутство до визнання його банкрутом.
Разом з тим,  пунктом 7 частини 1  статті 12 ГПК  (у редакції до 15.12.2017) передбачено , що господарським судам підвідомчі справи у спорах із майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство.
Відповідно до частини 1  статті 58 Конституції України  закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
За загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.
Статтею 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції чинній до 19.01.2013, встановлено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).
Згідно з абзацом 24  статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції чинній до 19.01.2013, мораторій на задоволення вимог кредиторів являє собою зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію.
Тобто, мораторій поширює свою дію на конкурсну заборгованість та не поширює на поточну. Поточні вимоги кредиторів боржника знаходяться у вільному правовому режимі до визнання боржника банкрутом.
Згідно  статті 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції чинній до 19.01.2013, у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру.
Відповідно    частини 1  статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції чинній до 19.01.2013, вимоги за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.
Як вбачається    із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій боржник - ПАТ "Сумихімпром" знаходиться у процедурі санації, боржник не визнаний банкрутом    і відносно нього ліквідаційна процедура не відкривалась.
Суддя, який розглядає справу про банкрутство, відмовляє у прийнятті заяв поточних кредиторів з вимогами до боржника, що ґрунтуються на зобов`язаннях, які виникли після порушення провадження у справі, оскільки спори за такими вимогами підлягають розгляду у порядку позовного провадження.
Така відмова не позбавляє кредитора права звернутись із позовною заявою до боржника в загальному порядку.
Наведене дає підстави для висновку, що Акціонерне товариство «Укртрансгаз» обґрунтовано звернулось    у позовному провадженні з позовом до боржника про стягнення пен, інфляційних втрат та 3 % річних, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство відповідача.
Таким чином,    висновки місцевого господарського суду щодо направлення справи №  920/722/19 для розгляду в межах справи про банкрутство №5021/2509/2011 за підсудністю є    помилковими.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Рябих проти Росії", "Нєлюбін проти Росії"), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Ухвала суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.
Вказані вимоги судом попередньої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не було дотримано.    
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала а Господарського суду Сумської області від 21.10.2019 підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню. 
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -
                                                            ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" - задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Сумської області від 21.10.2019 про передачу справи №920/722/19 за підсудністю до Господарського суду Сумської області для розгляду в межах провадження у справі №5021/2509/2011 про банкрутство ПАТ "Сумихімпром" - скасувати.
Направити справу №920/722/19 для продовження розгляду до Господарського суду Сумської області в порядку позовного провадження.
Матеріали справи №920/722/19 повернути до Господарського суду Сумської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк передбачений ст.ст.  286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            Б.М. Грек 

Судді                                                                                Б.В. Отрюх

                                                                                О.С. Копитова

повний текст виготовлено 04.02.2020