Справа № 155/912/13-ц 	Головуючий у 1 інстанції: Черняк В. В. 	
Провадження № 22-ц/802/103/20  Категорія: 84 	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
24 лютого 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Здрилюк О.І., Матвійчук Л. В., 
з участю секретаря судового засідання - Губарик К. А.,
стягувача - ОСОБА_1 ,
представника боржника - ОСОБА_2 ,
державного виконавця - Копетюка В. О.,
прокурора - Присяжнюк І. Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Луцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (на даний час Луцький районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)), про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України за апеляційною скаргою Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (на даний час Луцький районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)) на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 листопада 2019 року,

                                        В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеною заявою.
Покликався на те, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 вересня 2019 року його тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, до виконання зобов`язань, покладених на нього згідно з виконавчим листом у справі № 155/912/13-ц, виданим 16 червня 2015 року про солідарне стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на користь ОСОБА_1 16 663доларів США, що станом на 24 квітня 2013 року еквівалентно 133 178 грн. 
Боржник вказував, що підставами для обмеження його у праві виїзду за межі України були неявка на виклики виконавця та відсутність за зареєстрованою адресою проживання. Проте, жодних доказів, які б свідчили про його ухилення від виконання зобов`язань по сплаті грошових коштів на підставі рішення суду державним виконавцем не було подано. 
Зазначав, що на даний час загальний розмір заборгованості за виконавчим документом значно зменшився і накладення заборони на виїзд за кордон, позбавляє його  можливості виконувати свої посадові обов`язки на посаді директора ТзОВ «ЮЗАРД», які передбачають відрядження за межі України, згідно укладених міжнародних договорів, що може спричинити припинення будь-яких відрахувань по даному виконавчому провадженню. 
Вважаючи, що обмеження його у праві виїзду за межі України жодним чином не сприяє виконанню судового рішення, і на даний час відсутні будь-які підстави, які б свідчили що він свідомо ухиляється від виконання рішення суду, ОСОБА_3 просив суд скасувати його тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, встановлене щодо нього ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 вересня 2019 року у справі № 155/192/13-ц за поданням Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 листопада 2019 року заяву ОСОБА_3 задоволено.
Скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 , встановлене ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 вересня 2019 року у справі № 155/192/13-ц за поданням Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області.
В апеляційній скарзі Луцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (на даний час Луцький районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)), покликаючись  на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив апеляційний суд скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 , встановленого ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 вересня 2019 року, не відповідають обставинам справи, оскільки боржником рішення суду не виконано і ним самостійно не вчиняються будь-які дії спрямовані на його виконання. Примусове стягнення із заробітної плати боржника ОСОБА_3 на виконання рішення суду та незначне у зв`язку із цим зменшення суми заборгованості, не свідчить про добросовісність виконання останнім зобов`язань, покладених на нього відповідним рішенням у зв`язку з чим апелянт вважав, що суд дійшов передчасного висновку про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 .
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви боржника з таких підстав. 
Постановляючи ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_3 у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, а обмеження його у праві виїзду за межі України не сприяє виконанню судового рішення.
Однак, із такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.
Згідно із ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.
Статтею 6 зазначеного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.
Пунктом 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець може звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.
Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, як захід забезпечення виконання судового рішення, може бути застосоване судом у разі, якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. При цьому, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.
Встановлено, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 вересня 2019 року тимчасово обмежено ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, до виконання зобов`язань, покладених на нього згідно з виконавчим листом у справі № 155/912/13-ц, виданим 16 червня 2015 року про солідарне стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на користь ОСОБА_1 16 663доларів США, що станом на 24 квітня 2013 року еквівалентно 133 178 грн (а.с.24) 
На виконання зазначеного виконавчого документа постановою головного державного виконавця Горохівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Казуном В. В. від 14 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 52226137 (а.с.25).
Як вбачається з довідки ТОВ «ЮЗАРД» № 11 від 04 вересня 2019 року, у період з грудня 2018 року по жовтень 2019 року із заробітної плати боржника ОСОБА_3 , який працює у цьому товаристві на посаді директора,  проводилися відрахування за зазначеним вище виконавчим листом № 2/155/65/15 в розмірі від 303 грн 49 коп. до 681 грн 87 коп. щомісячно на загальну суму 5 388 грн 44 коп. (а.с.8). 
Звертаючись до суду з даною заявою, боржник ОСОБА_3 вказував, що підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України була наявність значної заборгованості за виконавчим документом, яка стягувалась державним виконавцем у примусовому порядку. Необхідність скасування застосованого щодо нього ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 вересня 2019 року у справі № 155/912/13-ц заходу для забезпечення виконання судового рішення у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, боржник обґрунтовував зменшенням суми заборгованості, яка стягується, а також тим, що дана заборона позбавляє його можливості виконувати свої посадові обов`язки директора ТОВ «ЮЗАРД», які передбачають відрядження за межі України, згідно укладених міжнародних договорів, що може спричинити припинення будь-яких відрахувань по відкритому щодо нього виконавчому провадженню. 
Отже, врахувавши наведене, суд першої інстанції вважав, що підстави, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, відпали, та дійшов висновку про необхідність скасування тимчасового обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України. 
Однак, постановляючи оскаржувану ухвалу про задоволення заяви боржника ОСОБА_3 , суд першої інстанції не звернув уваги на те, що боржник не з`являвся на виклики державного виконавця та перебував у розшуку у зв`язку з ухиленням від виконання рішення суду на виконання якого 16 червня 2015 року видано виконавчий лист у справі № 155/912/13-ц (а.с.27-28, 36, 38-39). Відрахування коштів із заробітної плати боржника ОСОБА_3 відбувалося у примусовому порядку, що не може безспірно свідчити про добросовісність виконання останнім зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням. Крім того, боржником не надано будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що його посадові обов`язки на посаді директора ТОВ «ЮЗАРД» передбачають відрядження за межі України для укладення договорів, а накладення заборони на виїзд за кордон позбавляє його можливості виконувати свої посадові обов`язки директора вказаного товариства.
Вищенаведені обставини, на думку колегії суддів, свідчать про передчасний висновок суду щодо скасування тимчасового обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, оскільки рішення суду боржником залишається невиконаним і ним не вчиняються будь-які добросовісні дії спрямовані на його виконання, а тому передбачені законом підстави для задоволення його заяви відсутні.
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції з підстав, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст.  376 ЦПК України,  підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на те, що апеляційним судом у даній справі ухвалюється нове рішення суду про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, тому у відповідності до наведених положень ЦПК України з нього на користь Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) підлягають до стягнення понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 921 грн.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

                                                   У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (на даний час Луцький районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)) задовольнити.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 листопада 2019 року в даній справі скасувати і ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні заяви ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Луцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (на даний час Луцький районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)), про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: