______
ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2020 року 
м. Чернівці
справа № 720/1903/19
провадження 822/120/20
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого Кулянди М.І.
суддів Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.
секретар Ковальчук Н.О.
учасники справи:
позивач  ОСОБА_1 
відповідач   ОСОБА_2 
апеляційна скарга  ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 11 листопада 2019 року, головуючий в суді першої інстанції суддя Кибич І.Я.
ВСТАНОВИВ:  
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2019 року  ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до    ОСОБА_2  про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином. 
Посилався на те, що вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 08 травня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України та стягнуто на користь   ОСОБА_1  моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень.

Крім того, внаслідок дій відповідача (удар палкою в обличчя) був зламаний зубний протез, який позивач вимушений був відновити. Вартість п`яти металопластикових коронок становить 3500 гривень.

Також позивачем було витрачено особисті кошти на придбання необхідних ліків 20 січня 2019 року на суму 669 гривень 08 коп.

В подальшому, а саме у квітні 2019 року, позивач змушений був звертатися до обласних медичних закладів, у зв`язку з погіршенням його стану здоров`я. Через такі звернення до медичних закладів позивач витратив на придбання медикаментів в розмірі 12 487 гривень.

Зазначав, що внаслідок навмисного удару дерев`яною палкою отримав значний фізичний біль, який відчував декілька тижнів. Емоційний стрес, пережитий позивачем протягом місяця, супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги та страху за його здоров`я.

Просив суд стягнути з відповідача на його користь 16014 гривень 97 коп. матеріальну шкоду та 23700 гривень моральної шкоди. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 11 листопада 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення з відповідача матеріальної шкоди суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем докази щодо понесення витрат на лікування, за період з 08 квітня 2019 року по 18 квітня 2019 року, а також витрат на встановлення металопластмасових зубних коронок, не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, в результаті неправомірних дій відповідача та його перебуванням на лікуванні у вищевказаний період.
Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення з відповідача моральної шкоди суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вироку Новоселицького районного суду від 08 травня 2019 року з відповідача на користь позивача вже було стягнуто моральну шкоду.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги 
В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив всі обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права. 
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції
Вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 08 травня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок нанесеної моральної шкоди п`ять тисяч грн. (а.с.17-20).
Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 23 липня 2019 року вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 08 травня 2019 року відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125 КК України змінено.
В частині вирішення цивільного позову щодо відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 4 169 гривень та додаткових позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 11 845 гривень, та моральної шкоди в розмірі 29 500 гривень на користь ОСОБА_1  залишено без розгляду. (а.с.21-23).
Відповідно до довідки від 28 грудня 2018 року виданої ОСОБА_1 , лікарем стоматологом ОСОБА_5 , протез був зламаний в наслідок удару твердим предметом (а.с.7) 
Згідно з товарним чеком від 29 січня 2019 року вартість п`яти металопластикових коронок становить 3500 гривень (а.с.8).
Відповідно до витягу з медичної карти №6338/505 встановлено, що ОСОБА_1  перебував на стаціонарному лікуванні у гастроенторологічому відділенні ОКУ «Чернівецька обласна клінічна лікарня» з основним діагнозом: цироз печінки, варикозне розширення вен стравоходу в період часу з 08 по 18 квітня 2019 року. Вказаними захворюваннями позивач хворіє з 2006 року (а.с.15-16).
Згідно наданих товарних чеків, які видані з аптечних пунктів, встановлено, що частина із них на суму 669 гривень, 08 коп. була видана в січні 2019 року, а на суму 11 845 гривень 97 коп.- в квітні 2019 року.
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав. 
Так, відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Статтею 11 ЦК України визначено підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, серед яких передбачено в тому числі і завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.
Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.
При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким,  коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відмовляючи в задоволенні позову щодо стягнення витрат на лікування в розмірі 11 845 гривень 97 коп., суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що надані позивачем докази щодо понесення витрат на лікування, за період з 08 квітня 2019 року по 18 квітня 2019 року, не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, в результаті неправомірних дій відповідача та його перебування на лікуванні. 
Як вбачається із витягу медичної карти 6338/505 гастроентерологічного відділення ОКУ «Чернівецька обласна клінічна лікарня» ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 08 квітня 2019 року по 18 квітня 2019 року з основним діагнозом: цироз печінки, варикозне розширення вен стравоходу, зазначеними захворюваннями позивач хворіє з 2006 року, що свідчить про відсутність причинно-наслідкового зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями в грудні 2018 року та перебуванням на лікуванні позивача, у зв`язку із захворюванням печінки та стравоходу. 
Щодо стягнення витрат на лікування в розмірі 669 гривень 08 коп., які були понесені позивачем в січні 2019 року, то в їх задоволенні суд першої інстанції також правильно відмовив, оскільки в цей період позивач лікувався вдома без будь - якого призначення лікаря, що ним не заперечувалося в суді першої інстанції. 
Разом з тим, апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не доведено факту зламу металокерамічної коронки зубів від заподіяння йому тілесних ушкоджень відповідачем.
Як вбачається з матеріалів справи 25 грудня 2018 року відповідач наніс позивачу в обличчя удар дерев`яною палкою, спричинивши ОСОБА_1 тілесні ушкодження, які відповідно до матеріалів кримінального провадження віднесено до легких тілесних ушкоджень.
28 грудня 2018 року позивач звернувся до лікаря- стоматолога, який підтвердив, що зубні протези були ушкоджені в наслідок удару твердим предметом, що співпадає в часі те, коли позивачу нанесли тілесні ушкодження та із зверненням його до лікаря- стоматолога.
Вартість п`яти металопластикових коронок становить 3500 гривень, що підтверджується товарним чеком від 29 січня 2019 року.
Отже, позовні вимоги в цій частині є доведеними та підлягають задоволенню і стягненню з відповідача на користь позивача 3500 гривень матеріальної шкоди (вартість коронок).
Що стосується заявленої позовної вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 23700 гривень слід зазначити наступне.
Відповідно до вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.
Беручи до уваги, що відповідно до вироку Новоселицького районного суду Чернівецької області від 08 травня 2019 року з відповідача на користь позивача вже було стягнуто моральну шкоду, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, відмовивши ОСОБА_1 в задоволенні позову щодо стягнення моральної шкоди. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності оскаржуваного рішення в частині відмови в задоволенні позову щодо понесених витрат на лікування в січні 2019 року в розмірі 669 гривень 08 коп. та в квітні 2019 року в розмірі 11 845 гривень 97 коп., а також в частині відмови в задоволенні позову щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки вони зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення відповідного обґрунтування позовних вимог, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні. 

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги 
Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.3 п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у разі невідповідності висновків суду обставинам справи та у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про часткове задоволення позову.
В решті рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Щодо судових витрат
Відповідно до правил статті 141 ЦПК України слід змінити розподіл судових витрат.
Згідно з п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача завдану шкоду в розмірі 3500 гривень що становить 8,81 % від ціни позову(3500*100/39714,97).
Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону (в редакції, чинній на момент подання до суду позовної заяви) встановлено розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768,4).
Підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону (в редакції, чинній на момент подання до суду апеляційної скарги) встановлено судовий збір за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (1152,6).
Враховуючи, що при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 67 гривень 68 копійок (768,4*8,81/100) в рахунок відшкодування судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 101 гривню 54 копійки (1152,6*8,81/100) в рахунок відшкодування судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 11 листопада 2019 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди скасувати.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на корись ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 3500 гривень.
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Стягнути з  ОСОБА_2 на корись держави 67 гривень 68 копійок в рахунок відшкодування судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 101 гривню 54 копійки в рахунок відшкодування судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.
Головуючий  М.І.Кулянда
Судді : О.О.Одинак
Н.Ю. Половінкіна