РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2020 року м. Рівне
Справа № 569/14282/19
Провадження № 22-ц/4815/290/20
Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Хилевича С.В., Боймиструка С.В.
секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк",

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 грудня 2019 року в складі судді Кучиної Н.Г., проголошене в м. Рівне, 
в с т а н о в и в:
В липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПАТ "Дельта Банк" про визнання припиненими зобов`язання по кредитному договору №344-012/ФКВ-08 від 22.08.2008 року, іпотеки за іпотечним договором №344-012/Zквіп-08 від 22.08.2008 року та зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги мотивувала тим, що 22.08.2008 року між нею та ТОВ "Український промисловий банк" було укладено кредитний договір №344-012/ФКВ-08, за умовами якого вона отримала кредит в сумі 17000 дол. США на строк до 17.08.2028 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,00 % річних.
В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ТОВ "Український промисловий банк" та нею було укладено іпотечний договір за №344-012/Zквіп-08 від 22.08.2008, посвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Стрільчуком М.М., за реєстровим №№ 1357, згідно з яким в іпотеку передано двохкімнатну житлову квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,5кв.м., житловою площею 29,3 кв.м. (реєстраційний номер обтяження - 7789981).
В подальшому до ПАТ "Дельта Банк" перейшли права та обов`язки первісного кредитора.
Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21.04.2011 року в цивільній справі №2-2500/11, яке набрало законної сили, позов ПАТ "Дельта Банк" задоволено, стягнуто солідарно з неї та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 143134 грн. 29 коп., та судові витрати понесені банком у розмірі 1424 грн. та 120 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи. 
На виконання зазначеного судового рішення про примусове стягнення заборгованості на користь банку, нею 3.05.2019 було здійснено оплату (погашення) всієї заборгованості за кредитом в загальній сумі 143134 грн. 29 коп.
Крім того, 7.05.2019 року вона звернулась до ПАТ "Дельта Банк" із заявою про зняття іпотеки в порядку, встановленому законом. Однак, вказана заява була проігнорована ПАТ "Дельта Банк" та залишена без задоволення.
Вважає, що така бездіяльність ПАТ "Дельта Банк" підтверджує факти зловживання банком своїми правами та створює перешкоди у здійсненні нею права на користування та розпорядження своїм майном, яке належить їй на праві приватної власності.
На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила суд визнати припиненим з 3.05.2019 року основне зобов`язання позичальника ОСОБА_1 по кредитному договору №344-012/ФКВ-08 від 22.08.2008 року та іпотеку (реєстраційний номер обтяження - 7789981) двох кімнатної житлової квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 48,5 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м., за іпотечним договором №344-012/Zквіп-08 від 22.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Стрільчуком М.М., за реєстровим № № 1357,1358, а також зобов`язати ПАТ "Дельта Банк" вчинити дії щодо виключення з реєстру заборон та зняття заборони відчуження житлової квартири АДРЕСА_1 , належної позивачу ОСОБА_1 , а також дії щодо припинення обтяження квартири забороною та припинення іпотеки на зазначену квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 грудня 2019 року  позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ "Дельта Банк" про визнання припиненими зобов`язання по кредитному договору №344-012/ФКВ-08 від 22.08.2008 року, іпотеки за іпотечним договором №344-012/Zквіп-08 від 22.08.2008, та зобов`язання вчинити дії задоволено.
Визнано припиненими з 3.05.2019 року зобов`язання позичальника - ОСОБА_1 по кредитному договору №344-012/ФКВ-08 від 22.08.2008 року та іпотеку (реєстраційний номер обтяження - 7789981) двохкімнатної житлової квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 48,5 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м., за іпотечним договором №344-012/Zквіп-08 від 22.08.2008 року, приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу посвідчений Стрільчуком М.М., за реєстровим №№ 1357,1358.
Зобов`язано ПАТ "Дельта Банк" вчинити дії щодо виключення з реєстру заборон та зняття заборони відчуження житлової квартири АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_1 , а також дії щодо припинення обтяження квартири забороною та припинення іпотеки на зазначену квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки основне зобов`язання за кредитним договором припинилося у зв`язку з повним виконанням позичальником його обов`язків за цим договором перед ПАТ "Дельта Банк", то припиняється забезпечення його іпотекою, також припиняється обтяження нерухомого майна забороною його відчуження.
В поданій апеляційній скарзі ПАТ "Дельта Банк" покликається на необґрунтованість рішення суду в зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.
Зазначає, що з моменту ухвалення заочного рішення Рівненського міського суду від 22.10.2013 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь АТ "Дельта Банк" заборгованості за кредитним договором в розмірі 143134,29 грн. до фактичного виконання вказаного рішення пройшло 5 років і 7 місяців, тобто протягом всього цього часу позивач безпідставно користувалася належними банку коштами, відповідачем правомірно нараховувалися три відсотки річних та інфляційні втрати за користування належними останньому коштів, а тому позивач помилково вважає, що основне зобов`язання за кредитним договором виконане в повному обсязі, є припиненим та, як наслідок, припинились зобов`язання, які виникають з договору іпотеки як похідного зобов`язання.
Звертає увагу на те, що системний аналіз норм Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення поточної заборгованості за кредитним договором, яке не виконано боржником належним чином чи виконано із простроченням, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не припиняє зобов`язання в цілому і не позбавляє кредитора права на стягнення інших передбачених договором платежів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
З урахуванням наведених положень чинного законодавства кредитор має право на нарахування процентів та інших платежів, передбачених у договорі, та/або сум, визначених статтею 625 ЦК України, за період невиконання рішення суду, а тому не можна вважати, що зобов`язання виконано в повному обсязі адже припинилось у зв`язку з виконанням, (правовий висновок викладений у постанові від 07.03.2018 року у справі №305/1293/16-ц Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судово, палати Касаційного цивільного суду, а також у постанові Верховного Суду України від 27.09.2017 року у справі №161/18958/15-ц).
Крім того, суд першої інстанції неправомірно задовольнив позовну вимогу про зобов`язання АТ "Дельта Банк" вчинити дії щодо виключення з реєстру заборон та зняття заборони відчуження предмету іпотеки, а також дії щодо припинення обтяження квартири забороною та припинення іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, так як норми Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" дозволяють іпотекодежателю, а також іншій заінтересованій особі (в т.ч. іпотекодавцю), на підставі рішення суду про припинення речового права (наприклад, іпотеки), звернутися до державного реєстратора із заявою про припинення такого права.
З наведених підстав ПАТ "Дельта Банк" просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.
Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що 22.08.2008 року між ТОВ "Український промисловий банк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №344-012/ФКВ-08, за умовами якого остання отримала кредит в сумі 17000 дол. США на строк до 17.08.2028 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,00 % річних.
В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ТОВ "Український промисловий банк" та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір за №344-012/Zквіп-08 від 22.08.2008, який посвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Стрільчуком М.М., за реєстровим №№ 1357, згідно з яким в іпотеку передано двохкімнатну житлову квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,5кв.м., житловою площею 29,3 кв.м. (реєстраційний номер обтяження - 7789981).
1.07.2010 року на підставі укладеної угоди до ПАТ "Дельта Банк" перейшли права та обов`язки первісного кредитора - ТОВ "Укрпромбанк" за кредитним договором №344-012/ФКВ-08 від 22.08.2008 року та Іпотекодержателя по іпотечному договору за №344-012/Zквіп-08 від 22.08.2008. 
Заочним рішенням Рівненського міського суду від 21 квітня 2011 року в цивільній справі №2-2500/11 позов ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості задоволено повністю та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 143134 грн. 29 коп., та судові витрати понесені банком у розмірі - 1424 грн. та 120 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи.
Вказане рішення було скасовано, справі присвоєно інший №569/13559/13-ц і у ній повторно 22.10.2013 року ухвалено заочне рішення, яким стягнуто з солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 143134 грн. 29 коп., та судові витрати понесені банком у розмірі - 1424 грн. та 120 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи.
Сторони погодились із таким розміром боргу, що був визначений саме у гривневому еквіваленті, судом не зазначено про необхідність індексації чи застосування еквівалента в іноземній валюті під час визначення суми боргу за кредитом.
В ході примусового виконання вказаного рішення суду ОСОБА_1 було сплачено ПАТ "Дельта Банк" кошти в загальній сумі 143200 грн., що підтверджується копіями квитанцій від 3.05.2019 року №0.0.1343326901.1 та №0.0.1343447148.1. та не заперечується відповідачем.
Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому боржник зобов`язаний вчинити на користь кредитора певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникає з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За положеннями частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики у розмірі та порядку встановленому договором або на рівні облікової ставки НБУ, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Таким чином, пред`явлення ПАТ "Дельта Банк" позову до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором свідчить про те, що кредитор використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів.
Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, порядку сплати процентів за користування кредитом, і право кредитодавця нараховувати інші передбачені договором платежі припинилося.
Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
У випадку пред`явлення вимоги про дострокове повне повернення позики та належних кредитору процентів вважається, що строк договору настав і позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти.
Вимога про дострокове повернення позики та належних процентів може бути задоволена шляхом добровільного повернення позичальником заборгованості або її стягнення в судовому порядку за судовим рішенням.
Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця.
Отже, при зарахуванні грошової суми, стягнутої за рішенням суду, на банківський рахунок позикодавця грошова позика вважається повернутою.
Таким чином з моменту виконання боржником зобов`язань й прийняття виконання кредитором, припиняється існування прав і обов`язків сторін, що складають зміст конкретного зобов`язального правовідношення.
Разом з тим статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики ці зобов`язання вважаються припиненими.
Встановивши, що банк використав своє право надане йому частиною другою статті 1050 ЦК України та змінив строк виконання основного зобов`язання звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, за наслідками якого Рівненський міський суд Рівненської області від 21 квітня 2011 року ухвалив рішення, яке позивач виконала в повному обсязі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про припинення зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором.
Правовий аналіз положень статей  526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати  Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді 3 % річних та інфляційних втрат не є санкцією передбаченою умовами договору за неналежне виконання умов договору та не входять до складу основного  зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.
За наведеного, кредитор дійсно має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення грошового зобов`язання, тобто з моменту ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором до його фактичного виконання боржником.
У матеріалах справи відсутні докази про звернення банку з вимогою до позивача про стягнення вказаних сум.
Однак, наявність у банку права на звернення до суду з позовом про стягнення, передбачених статтею 625 цього Кодексу, сум не свідчить про те, що зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором не припинились.
Статтею 3 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Згідно ст.17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом.
За наведеного, за наявності виконаного основного зобов`язання за кредитним договором наявні підстави і для припинення іпотеки, якою він забезпечений.  
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про іпотеку" основне зобов`язання - зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою.
Частиною п`ятою статті 3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Згідно з абзацом другим частини першої статті 17 Закону України "Про іпотеку", іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.
З огляду на викладене, суд першої інстанції, встановивши факт належного виконання боржником основного зобов`язання за кредитним договором, дійшов правильного висновку про настання у зв`язку з цим таких юридичних наслідків, як припинення правовідносин іпотеки за іпотечним договором  №344-012/Zквіп-08 від 22.08.2008 року.
Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина третя статті 17 Закону України "Про іпотеку").
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" , у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення іпотеки заявником є іпотекодержатель, особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено іпотеку, або уповноважені ними особи.
Згідно ч. 5 та ч.6 ст. 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження
Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача.
Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.
З аналізу вказаних правових норм вбачається, що державна реєстрація припинення іпотеки та обтяження нерухомого майна проводиться саме за заявою обтяжувача, яким в даному випадку є ПАТ "Дельта Банк". 
Згідно Інформації з Дежавного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 4.05.2019 року на квартиру АДРЕСА_1 накладено обтяження у виді іпотеки та заборони відчуження нерухомого майна, які не припинені.
8.05.2019 року ОСОБА_1 направлено на адресу ПАТ "Дельта Банк" заяву, в якій в зв`язку з повним погашенням нею заборгованості за кредитним договором згідно рішення Рівненського міського суду від 21.04.2011 року, просила протягом 5 днів з дати отримання заяви зняти обтяження з предмету іпотеки - двохкімнатної квартири АДРЕСА_1 .
Згідно письмової відповіді ПАТ "Дельта Банк" №05-34-12340 від 20.06.2019 року позивачу роз`яснено, що рішення суду, про яке йдеться у її зверненні, не припиняє дії кредитного договору, а отже зобов`язання за кредитним договором є чинними та мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Також, банком повідомлено ОСОБА_1 , що станом на 20.06.2019 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 30683,9 дол. США та 256763,7 грн., а тому припинення дії кредитного договору та зняття обтяження з предмету іпотеки можливі після повного погашення заборгованості за кредитним договором.
Таким чином, оскільки ПАТ "Дельта Банк" відмовляється вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження, належної відповідачу, квартири та припинення іпотеки на зазначену квартиру, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії.
Доводи відповідача про передчасність задоволення таких позовних вимог, в зв`язку з тим, що іпотекодежатель на підставі рішення суду про припинення речового права, зокрема іпотеки, не позбавлений права самому звернутися до державного реєстратора із заявою про припинення такого права, не заслуговують на увагу.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.
Відповідно до ч.1 та ч.13 ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги слід віднести за рахунок ПАТ "Дельта Банк".
В зв`язку із відсутністю підстав для скасування рішення суду першої інстанції чи його зміни слід відновити його дію.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 грудня 2019 року - без змін.
Судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги віднести за рахунок Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк".
Відновити дію рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 грудня 2019 року у даній справі №569/14282/19.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст виготовлено 3 березня 2020 року. 
Судді:                                                                         Бондаренко Н.В.
                               
                                                                       Хилевич С.В.

Боймиструк С.В.