П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
20 лютого 2020 р.	м. Одеса	Справа № 540/586/19	

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Херсон;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
24.04.2019 року;
Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В.
                    П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                          Головуючого судді – Єщенка О.В.
                           суддів                      – Димерлія О.О.
                                                            – Шляхтицького О.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо нарахування та виплати заборгованості по пенсії позивачу за загальний період з 01.08.2014 року  по 28.08.2018 року; зобов`язати Управління нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсійному забезпеченню за період з 01.08.2014 року  по 28.08.2018 року.
В обґрунтування позову зазначено, що позивачу призначена пенсія за віком, позивач як внутрішньо переміщена особа перебувала на обліку в Центральному об`єднаному УПФУ м. Запоріжжя та з серпня 2018 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Херсонській області. Разом з цим, в супереч чинному законодавству за період з 01.08.2014 року по 28.08.2018 року пенсія позивачу не була нарахована та виплачена. З огляду на те, що Управління не виконує покладені на нього функції щодо пенсійного забезпечення, у тому числі за відповідною заявою, позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки ГУ ПФУ в Херсонській області не здійснювало нарахування та виплату пенсії позивачу в період з 01.08.2014 року по 28.01.2018 року, у вказаному періоді позивач перебував на обліку в Центральному об`єднаному УПФУ м. Запоріжжя, доводи позивача про допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо належного пенсійного забезпечення не знайшли свого підтвердження та є необґрунтованими. Разом з цим, суд першої інстанції вказав на те, що позивач не позбавлений права на оскарження дій з нарахування та виплати пенсії саме Центрального об`єднаного УПФУ м. Запоріжжя.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулює спірні правовідносини, та помилково не враховано, що припинення виплати пенсії може відбуватись у визначених законом випадках та підставах. З огляду на те, що законні обставини для обмежень права позивача на пенсію відсутні, а забезпечення цих соціальних гарантій покладається саме на органи пенсійного фонду і не можуть бути поставлені в залежність від територіального розподілу функцій вказаного органу, апелянт вказує на те, що у суду першої інстанції були всі підстави для задоволення позову та зобов`язання відповідача вчинити дії по нарахуванню та виплати пенсії за відповідний період.
У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області посилається на правильність висновків суду першої інстанції, необґрунтованість вимог апеляційної скарги та відсутність обставин для задоволення позову.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з  03.09.2003 року позивачу призначена пенсія за віком, про що безстроково видане пенсійне посвідчення від 18.10.2013 року за №1777800481.
З 13.07.2016 року позивач зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 , про що оформлено Довідку № НОМЕР_1 . Пенсійну справу передано до Центрального об`єднаного УПФУ в м. Запоріжжя.
Рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при районній адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенському району від 06.10.2016 року №11 позивачу відмовлено у призначенні (відновленні) виплати пенсії.
Розпорядженням Центрального об`єднаного УПФУ м. Запоріжжя від 19.12.2016 року №4547 ОСОБА_1 взято на облік, призначено їй до нарахування пенсійне забезпечення з 01.08.2014 року.
З 27.08.2018 року позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_2 ., про що оформлено Довідку № НОМЕР_2 .
Пенсійну справу ОСОБА_1 передано Центральним об`єднаним УПФУ м. Запоріжжя до Головного управління ПФУ в Херсонській області 12.10.2018 року.
Рішенням Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 16.10.2018 року №16 позивачу призначено виплату пенсії з 28.08.2018 року.
Розпорядженням ГУ ПФУ в Херсонській області від 22.10.2018 року №252 позивача взято на облік та продовжено виплату пенсії з 28.08.2018 року.
07.02.2019 року позивач звернувся в ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою, в якій просив надати інформацію про розмір нарахованого, проте не виплаченого пенсійного забезпечення за періоди з серпня 2014 року по 28.08.2018 року, з 28.08.2018 року по грудень 2018 року.
Листом від  25.02.2019 року за №134/С-99-1 ГУ ПФУ в Херсонській області повідомлено позивачу, що на виконання листа ПФУ від 01.09.2019 року №3322/02-22 пенсійні кошти в сумі 6596,40 грн. за період з 28.08.2018 року по листопад 2018 року нараховані в лютому 2019 року. З грудня 2018 року пенсія позивачу виплачується у поточному режимі. Наголошено на тому, що згідно із атестатом Центрального об`єднаного УПФУ м. Запоріжжя позивачу за період з 01.08.2014 року по 31.01.2017 року нарахована та не виплачена пенсія в сумі 34976,70 грн.
З огляду на викладені обставини та положення п. 15 Постанови Кабінету міністрів України "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" від 08.06.2016 року №365, відповідач не вбачав правових підстав для проведення виплати пенсійного забезпечення позивачу за минулий період, а саме з 01.08.2014 року по 28.08.2018 року.
Не погоджуючись із відмовою Управління у виплаті пенсії, посилаючись на протиправну бездіяльність органу пенсійного фонду щодо належного пенсійного забезпечення, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-VI.
За правилами ст. ст. 44, 46 Закону України від 09.07.2003 року №1058-VI заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України від 09.07.2003 року №1058-VI пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 4.12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п`яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).
Відповідно до положень ст. 33 Конституції України, ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року №1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Згідно із ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року №1382-IV громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.
Позивач реалізував своє право щодо вибору постійного місця проживання, перемістившись до м. Херсона, де зареєструвався за новою адресою у встановленому Законом порядку.
Отже, виплата належної позивачу пенсії має бути здійснена управлінням за його заявою на загальних підставах у порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-VI, за місцем його реєстрації.
Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України від 09.07.2003 року №1058-VI виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, з 28.08.2018 року, тобто з моменту взяття ГУ ПФУ в Херсонській області на облік ОСОБА_1 , відповідачем нараховано позивачу наступні розміри пенсії: за серпень 2018 року - у сумі 1649,10 грн.; за вересень 2018 року - 1649,10 грн.; за жовтень 2018 року - 1649,10 грн.; за листопад 2018 року - 1649,10 грн.; з 01.12.2018 року - довічно 1649,10 грн.
На думку колегії суддів, наведене свідчить про дотримання відповідачем умов щодо належного пенсійного забезпечення позивача і, як показують обставини справи, правильність нарахування цих виплат не є предметом спору.
Фактично позивач не погоджується із діями органу пенсійного фонду під час пенсійного забезпечення за період з 01.08.2014 року по 28.08.2018 року, тобто у період перебування позивача на обліку в Центральному об`єднаному УПФУ м. Запоріжжя.
Однак, із відповідним позовом про оскарження рішень, дій чи бездіяльності Центрального об`єднаного УПФУ м. Запоріжжя позивач до суду не звертався.
При цьому, судом першої інстанції вірно враховано, що матеріали пенсійної справи містять атестат про виплату пенсії на гр. ОСОБА_1 , чим підтверджено нарахування позивачу пенсії Центральним об`єднаним УПФУ м. Запоріжжя по серпень 2018 року.
З огляду на те, що не виплата позивачу пенсії відбулась не в результаті бездіяльності відповідача, будь-яких рішень щодо припинення виплати пенсії чи відповідних дій у спірний період відповідач не вчиняв, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для зобов`язання відповідача-суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії в судовому порядку.
Рішення суду першої інстанції викладено достатньо повно, висновки обґрунтовані і відповідають чинному законодавству та доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.
Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.
Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

        Головуючий-суддя:                                                                О.В. Єщенко  
         
        Судді:                                                                                        О.О. Димерлій  
                                                                                                             
                                                                                                            О.І. Шляхтицький