ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/15982/19                                                         Суддя суду 1 інстанції: Сугачова О.О. 
Провадження № 33/818/206/20

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Чопенко Я.В. вирішуючи питання щодо можливості розгляду матеріалів за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Кузнецова А.І. на постанову Московського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2019 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою 
ОСОБА_1 , 1984 року народження, громадянка України, мешканка м . Харків 

- визнана винною у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді у вигляді штрафу в розмірі 340 грн 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 384 грн. 20 коп.
       Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 10.09.2019 року о 19 год. 00 хв., керуючи автомобілем «Volkswagen Polo», державний номер НОМЕР_1 , у м. Харкові по пр. Московському, 55-А2, не обрала безпечного інтервалу, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Daewoo», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , після чого з невідомих причин залишила місце ДТП. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, заподіяна матеріальна шкода. 
       На вказану судову постанову адвокат Кузнецов А.І. лише 08.01.2020 року подав апеляційну скаргу, в якій просить судову постанову скасувати та постановити нову, якою закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 271 КУпАП, повноваження адвоката на участь у розгляді справи підтверджуються довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правовоїдопомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаютьсяповноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремихдій як захисника. Витяг засвідчуєтьс япідписами сторін.
Хоча в матеріалах справи і є ордер про надання правової допомоги, який датований лише 01.01.2020 року, в якому зазначено, що між ОСОБА_1 та адвокатом Кузнецовим А.І. укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 19), однак адвокат Кузнецов А.І. не приймав участі при розгляді справи в суді першої інстанції.
Хоча, апелянт зазначає, що договір між ним і ОСОБА_1 було укладено лише 30.12.2019 року, однак це не свідчить про пропуск встановленого законом строку, на оскарження постанови суду з поважних причин.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
ОСОБА_1 належним чином повідомлялась про час та місце слухання справи в суді першої інстанції (а.с.12,13) і не була позбавлена обов`язку цікавитись щодо того, на якому етапі розгляду перебуває справа відносно неї.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративні правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. 
Отже, закон пов`язує строк подачі апеляційної скарги на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення не з датою коли отримано текст постанови суду, а лише з датою ухвалення судового рішення.
Звертаючись  з апеляційною скаргою адвокат в інтересах ОСОБА_1 не надав належних доказів про наявність перешкод у ОСОБА_1 в реалізації права на оскарження постанови суду в установлений законом строк.
Будь-які докази, які могли бути підставою для поновлення пропущеного з поважних причин строку, в матеріалах справи відсутні.
Апеляційний суд вважає, що клопотання апелянта не містить даних про наявність поважних причин пропуску ОСОБА_1 процесуального строку на оскарження судової постанови.
Нехтування ОСОБА_1 протягом встановленого законом обмеження у часі на подання апеляційної скарги об`єктивними причинами не обумовлено.
Більш того, в прохальній частині клопотання захисника не конкретизовано, кому ж необхідно поновити строк захиснику чи ОСОБА_1 .
Згідно за ч. 2 ст. 19 Конституції України посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Разом з тим, право заявляти клопотання про поновлення процесуального строку на оскарження судової постанови є похідним від права подачі апеляційної скарги.
Зокрема, відповідно до Рішення ЄСПЛ «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року в п. 53 якого зазначено, що «… право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмежуванням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави…», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга має бути повернута, що не позбавляє ОСОБА_1 права особисто чи за участі захисника (у розумінні вимог ст.269 КУпАП) звернутися з апеляційною скаргою на зазначене судове рішення.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Кузнецова А.І. на постанову Московського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП, повернути особі, яка її подала разом з доданими матеріалами через суд першої інстанції.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя -                                                         Я.В. Чопенко