Ухвала
Іменем України

02 січня 2020 року
м. Київ
справа № 570/1531/17
провадження № 51-6229 ск 19
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 , 
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
 
розглянув касаційну скаргу потерпілої – цивільного позивача ОСОБА_4 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 12 березня 2019 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року щодо ОСОБА_5 в частині, що стосується вирішення цивільного позову, та клопотання про поновлення строку касаційного оскарження вказаних судових рішень.
Відповідно до положення ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції. 
Касаційна скарга потерпілої подана до Відділення № 1 Нової Пошти у м. Мукачево Закарпатської області 24 грудня 2019 року, тобто поза межами вказаного строку,який закінчився 11 грудня 2019 року. 
Разом із касаційною скаргою потерпіла подала клопотання про поновлення строку касаційного оскарження. На обгрунтування клопотання вказала, що своєчасно, у межах трьохмісячного сроку, подала касаційну скаргу, проте помилково направила її на адресу Рівненського апеляційного суду. 19 грудня 2019 року вона отримала листа з Рівненського апеляційного суду, з якого вона дізналась, що ця скарга була помилково направлена на адресу цього суду, а не до суду касаційної інстанції. Крім того звертає увагу, що повний текст ухвали апеляційного суду вона отримала лише 20 листопада 2019 року.  Викладені обставини вважає поважними і такими, що обумовлюють можливість  поновлення  строку касаційного оскарження.  
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.
З долученого до клопотання листа Рівненського апеляційного суду вбачається, що 9 грудня 2019 року, тобто у межах строку касаційного оскарження, цей суд отримав від потерпілої ОСОБА_4 касаційну скаргу на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 12 березня 2019 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 і 12 грудня 2019 року повернув потерпілій з роз`ясненням, що ця касаційна скарга має бути надіслана безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду. 
Викладене свідчить про намір потерпілої у строк, визначений КПК, оскаржити у касаційному порядку судові рішення судів першої та апеляційної інстанції, та добросовісну помилку щодо дотримання порядку подання касаційної скарги. 
За таких обставин колегія суддів вбачає поважність причин пропуску строку касаційного оскарження, що відповідно до вимог ч.1 ст.117 КПК є підставою для його поновлення.
У касаційній скарзі потерпіла просить змінити вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 12 березня 2019 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року у частині, що стосується вирішення цивільного позову.
Згідно з вимогами ч.2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються:
1) найменування суду касаційної інстанції;
2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування), поштова адреса особи, яка подає касаційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є;
3) судове рішення, що оскаржується;
4) обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення;
5) вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції;
6) перелік матеріалів, які додаються.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що цих вимог кримінального процесуального закону не дотримано.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 цього Кодексу підставами для скасування або зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). 
У касаційній скарзі потерпіла не ставить питання про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
З змісту касаційної скарги вбачається, що потерпіла не згодна з тим, як суд першої інстанції застосував норми цивільного законодавства при розгляді її позовів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також з тим, що суд апеляційної інстанції залишив вирок без змін.
У поданій скарзі не міститься обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону судами першої та апеляційної інстанцій  з огляду  на положення статей 412,  419 КПК. 
Крім того, вказуючи у касаційній скарзі, що судові рішення мають бути змінені і суд касаційної інстанції має покласти цивільну відповідальність по відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди не тільки на Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України, а і солідарно на Головне управління Національної гвардії України через  Головне Управління Державної казначейської служби України у Львівській області, потерпіла не враховує, що суд касаційної інстанції є судом права, а не факту і відповідно до ст. 433 КПК  перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин судами першої та апеляційної інстанцій і не наділений повноваженнями досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені 
в оскаржуваному рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
Допущені порушення перешкоджають суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження, як це передбачено ст. 428 КПК.
За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст.  429 КПК, залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк, необхідний для усунення допущених недоліків.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Задовольнити клопотання потерпілої ОСОБА_4 та поновити їй строк касаційного оскарження вироку Рівненського районного суду Рівненської області від 12 березня 2019 року та ухвали Рівненського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_5 .
Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 12 березня 2019 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху та надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі не усунення недоліків касаційної скарги в установлений строк, вона буде повернута.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                               ОСОБА_2                                 ОСОБА_3