ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/16308/17                                                                       Суддя першої інстанції: Каракашьян С.К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  28 січня 2020 року                                                                                             м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого судді                    - Пилипенко О.Є.  
          суддів                                        - Бужак Н.П. та Кузьмишиної О.М.,
          при секретарі                              - Кузик О.С., 
          за участі: 
          представника позивача:           - Пасічник В.В., 
          представників третіх осіб:           - Кошкіної І.В., 
                    - Несін Л.П., 
                    - Корнієнко О.А., 
          розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), треті особи: Публічне акціонерне товариство «Київметробуд», Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд», Комунальне підприємство «Київський метрополітен» про визнання протиправними та скасування Розпоряджень, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) треті особи - Публічне акціонерне товариство «Київметробуд», Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд», Комунальне підприємство «Київський метрополітен» про визнання протиправними та скасування Розпоряджень, зобов`язання вчинити дії, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №95 від 26 лютого 2016 року «Про внесення змін до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19 липня 2012 року №1259 «Про будівництво житлового будинку для працівників КП «Київський метрополітен» та ПАТ «Київметробуд» на просп. 40-річчя Жовтня у Голосіївському районі за програмою доступного житла» в повному обсязі;
- визнати протиправними та скасувати розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №744 від 26 серпня 2016 року «Про внесення змін до розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19 липня 2012 року №1259 «Про будівництво житлового будинку для працівників КП «Київський метрополітен» та ПАТ «Київметробуд» на просп. 40-річчя Жовтня у Голосіївському районі за програмою доступного житла» в повному обсязі;
- зобов`язати виконавчий орган Київської міської ради (Київську міську державну адміністрацію) виконати розпорядження від 19 липня 2012 року №1259 «Про будівництво житлового будинку для працівників КП «Київський метрополітен» та ПАТ «Київметробуд» на просп. 40-річчя Жовтня у Голосіївському районі за програмою доступного житла» без змін та доповнень.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 вересня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року та 21 травня 2019 року було частково задоволення клопотання ОСОБА_1 щодо витребовування оригіналів додаткових доказів та зобов`язано виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) надати оригінали наступних документів: 
-          документи, що підтверджують направлення заінтересованим органам - ПАТ - «Київметробуд» (код ЄДРПОУ: 01387432, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Прорізна, буд. 8), КП «Київський метрополітен» (код ЄДРПОУ: 03328913, місцезнаходження: 03056, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 35), КП «Спецжитлофонд» (код ЄДРПОУ: 31454734, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Оболонська, буд. 34) на погодження проекти Розпоряджень № 95 від 26 лютого 2016 року та № 744 від 26 серпня 2016 року «Про внесення змін^до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19 липня 2012 року № 1259 «Про будівництво житлового будинку для працівників КП «Київський метрополітен» та ПАТ «Київметробуд» на просп. 40- річчя Жовтня у Голосіївському районі за програмою до від ступного житла»;
-          листи заінтересованого органу - КП «Спецжитлофонд» (код ЄДРПОУ: 31454734, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Оболонська, буд. 34), що підтверджують погодження проекту Розпоряджень № 95 від 26 лютого 2016 року та № 744 від 26 серпня 2016 року «Про внесення змін до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19 липня 2012 року № 1259 «Про будівництво житлового будинку для працівників КП «Київський метрополітен» та ПАТ «Київметробуд» на просп. 40-річчя Жовтня у Голосіївському районі за програмою доступного житла»;
-          листи заінтересованого органу - КП «Київський метрополітен» (код ЄДРПОУ: 03328913, місцезнаходження: 03056, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 35), що підтверджують погодження проекту Розпоряджень № 95 від 26 лютого 2016 року та № 744 від 26 серпня 2016 року «Про внесення змін до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19 липня 2012 року № 1259 «Про будівництво житлового будинку для працівників КП «Київський метрополітен» та ПАТ «Київметробуд» на просп. 40-річчя Жовтня у Голосіївському районі за програмою доступного житла»;
-          листи заінтересованого органу - ПАТ «Київметробуд» (код ЄДРПОУ: 01387432, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Прорізна, буд. 8), що підтверджують погодження проекту Розпоряджень № 95 від 26 лютого 2016 року та № 744 від 26 серпня 2016 року «Про внесення змін до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19 липня 2012 року № 1259 «Про будівництво житлового будинку для працівників КП «Київський метрополітен» та ПАТ «Київметробуд» на просп. 40-річчя Жовтня у Голосіївському районі за програмою доступного житла»;
          -          подані Київському міському голові Кличку В.В. на підпис остаточні редакції проектів Розпоряджень № 95 від 26 лютого 2016 року та № 744 від 26 серпня 2016 року «Про внесення змін до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19 липня 2012 року № 1259 «Про будівництво житлового будинку для працівників КП «Київський метрополітен» та ПАТ «Київметробуд» на просп. 40-річчя Жовтня у Голосіївському районі за програмою доступного житла»;
          -          фінансово-економічні розрахунки до Розпоряджень № 95 від 26 лютого 2016 року та № 744 від 26 серпня 2016 року «Про внесення змін до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19 липня 2012 року № 1259 «Про будівництво житлового будинку для працівників КП «Київський метрополітен» та ПАТ «Київметробуд» на просп. 40-річчя Жовтня у Голосіївському районі за програмою доступного житла»;
-          подання проектів Розпоряджень № 95 від 26 лютого 2016 року та № 744 від 26 серпня 2016 року «Про внесення змін до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19 липня 2012 року № 1259 «Про будівництво житлового будинку для працівників КП «Київський метрополітен» та ПАТ «Київметробуд» на просп. 40-річчя Жовтня у Голосіївському районі за програмою доступного житла»;
-          пояснювальна записка до проектів Розпоряджень № 95 від 26 лютого 2016 року та № 744 від 26 серпня 2016 року «Про внесення змін до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19 липня 2012 року № 1259 «Про будівництво житлового будинку для працівників КП «Київський метрополітен» та ПАТ «Київметробуд» на просп. 40-річчя Жовтня у Голосіївському районі за програмою доступного житла»;
-           висновки юридичного управління апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до проектів Розпоряджень № 95 від 26 лютого 2016 року та № 744 від 26 серпня 2016 року «Про внесення змін до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19 липня 2012 року № 1259 «Про будівництво житлового будинку для працівників КП «Київський метрополітен» та ПАТ «Київметробуд» на просп. 40-річчя Жовтня у Голосіївському районі за програмою доступного житла».
20 листопада 2018 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 4313, представником КП «Київський метрополітен» подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого просить відмовити позивачу у задоволенні апеляційної скарги як безпідставної, наголошуючи, що скасування на даному етапі оскаржуваних розпоряджень № 95 від 26.02.2016 року та № 744 від 26.08.2016 року призведе до порушення прав працівників метрополітену на житло та достатній життєвий рівень для цих працівників та членів їх сімей, визначених Конституцією України і Житловим кодексом Української РСР та наслідком скасування може бути розірвання договорів, укладених працівниками на будівництво будинку та відповідно, постане питання повернення коштів працівникам, сплачених ними за цими договорами, що на даному етапі є неможливим, враховуючи значний обсяг виконаних будівельних робіт.
20 листопада 2018 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 4320, Публічним акціонерним товариством «Київметробуд» було подано заперечення на апеляційну скаргу, відповідно до змісту яких просив відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги як безпідставної.
20 листопада 2018 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 4353, Комунальним підприємством з утримання та експлуатації житлового фонду  спеціального призначення «Спецжитлофонд» подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого третя особа просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
08 квітня 2019 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 13191 Виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)  подано до суду додаткові письмові пояснення, в яких, окрім іншого, просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.
20 січня 2020 року, відповідно до штампів вхідної кореспонденції суду Вх.№ 1766, 1762 ОСОБА_1 подано клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів.    
27 січня 2020 року, відповідно до штампів вхідної кореспонденції суду Вх.№ 2792 та 2782 ОСОБА_1 подано додаткові пояснення по справі та заяву про стягнення витрати на професійну правничу допомогу разом із додатками.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надав жодних доказів виникнення у останнього будь - яких правовідносин на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації № 1259 від 19 липня 2012 року, зокрема, укладення договору з позивачем, передбаченого пп. 4.2. п. 4 розпорядження, натомість, наведені позивачем в тексті позовної заяви посилання свідчать лише про виникнення у позивача сподівань та очікування поліпшення житлових умов, на підставі вищезазначеного розпорядження №1259.
Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 працює в ПАТ «Київметробуд» з 19 грудня 1986 року та перебуває на квартирному обліку з 10 січня 1994 року в Святошинській районній в місті Києві державній адміністрації.
15 березня 2012 року Київською міською радою було прийнято рішення надати Комунальному підприємству з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» в постійне користування земельну ділянку площею 0,54 га для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку для працівників КП «Київський метрополітен» та ПАТ «Київметробуд» з об`єктами соціальної інфраструктури та блоком первинного обслуговування на просп. 40-річчя Жовтня, 74 у Голосіївському районі м. Києві.
19 липня 2012 року Київською міською державною адміністрацією було прийнято розпорядження № 1259 «Про будівництво житлового будинку для працівників КП «Київський метрополітен» та ПАТ «Київметробуд» на просп. 40-річчя Жовтня у Голосіївському районі за програмою доступного житла».
Відповідно до п. 1 даного розпорядження Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» було визначено замовником будівництва житлового будинку для працівників КП «Київський метрополітен» та ПАТ «Київметробуд» з об`єктами соціальної інфраструктури та блоком первинного обслуговування на просп. 40-річчя Жовтня, 74 у Голосіївському районі.
Пунктом п. 2 вищезазначеного розпорядження КП «Київський метрополітен» та ПАТ «Київметробуд» було зобов`язано надати до Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) списки працівників, які перебувають на квартирному обліку, для укладання договорів на фінансування житла.
Підпунктом 4.2. п. 4 розпорядження Головне управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було зобов`язано укласти з громадянами, згідно зі списками, визначеними в п. 2 цього розпорядження, договори на фінансування житла у житловому будинку на просп. 40-річчя Жовтня, 74 у Голосіївському районі
Підпунктом 3.6 пункту 3 - КП «Спецжитлофонд» здійснити будівництво житлового будинку для працівників КП «Київський метрополітен» та ПАТ «Київметробуд» з об`єктами соціальної інфраструктури та блоком первинного обслуговування на просп. 40-річчя Жовтня, 74 у Голосіївському районі за рахунок коштів міського бюджету, коштів громадян та залучених коштів.
26 лютого 2016 року Київською міською державною адміністрацією було прийнято оскаржуване розпорядження № 95 «Про внесення змін до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19 липня 2012 року № 1259 «Про будівництво житлового будинку для працівників КП «Київський метрополітен» та ПАТ «Київметробуд» на просп. 40-річчя Жовтня у Голосіївському районі за програмою доступного житла».
Даним оскаржуваним розпорядженням відповідач вніс зміни до розпорядження № 1259 від 19 липня 2012 року, а саме:
- виключив п. 2, відповідно до якого КП «Київський метрополітен» та ПАТ «Київметробуд» повинні були надати до Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації списки працівників, які перебувають на квартирному обліку, для укладання договорів на фінансування житла;
- виключив положення, відповідно до якого КП «Спецжитлофонд» повинен був здійснити будівництво житлового будинку для працівників КП «Київський метрополітен» та ПАТ «Київметробуд» з об`єктами соціальної інфраструктури та блоком первинного обслуговування на просп. 40-річчя Жовтня, 74 у Голосіївському районі за рахунок коштів міського бюджету, коштів громадян та залучених коштів;
- пп. 2.6. п. 2 (пп. 3.6. п. 3 Розпорядження № 1259 в редакції від 19 липня 2012 року) виклав в такій редакції:
« 2.6. Здійснити фінансування будівництва квартир у житловому будинку на проспекті 40-річчя Жовтня, 74 у Голосіївському районі з розрахунку:
20 відсотків площ - як доступне житло для працівників КП «Київський метрополітен», що фінансується із розрахунку 70 відсотків - за кошти працівників КП «Київський метрополітен» та 30 відсотків - за кошти, залучені КП «Спецжитлофонд» від ринкового продажу фізичним та юридичним особам об`єктів інвестування в зазначеному житловому будинку;
10 відсотків площ - як доступне житло для працівників ПАТ «Київметробуд», що фінансується із розрахунку 70 відсотків - за кошти працівників ПАТ «Київметробуд» та 30 відсотків - за кошти, залучені КП «Спецжитлофонд» від ринкового продажу фізичним та юридичним особам об`єктів інвестування в зазначеному житловому будинку;
70 відсотків площ - за залучені кошти від ринкового продажу фізичним та юридичним особам.»;
- надав КП «Спецжитлофонд» (замість Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації) повноваження на укладання з працівниками ПАТ «Київметробуд» та КП «Київський метрополітен» договорів на фінансування будівництва квартир у житловому будинку на просп. 40-річчя Жовтня , 74 у Голосіївському районі згідно визначеного пп. 2.6. п. 2 відсоткового розрахунку площі як доступне житло.
26 серпня 2016 року Київською міською державною адміністрацією було прийнято оскаржуване розпорядження № 744 «Про внесення змін до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради і (Київської міської державної адміністрації) від 19 липня 2012 року № 1259 «Про будівництво житлового будинку для працівників КП «Київський метрополітен» та І ПАТ «Київметробуд» на просп. 40-річчя Жовтня у Голосіївському районі за програмою доступного житла». Даним розпорядженням відповідач вніс зміни до Розпорядження № 1259 від 19 липня 2012 року, а саме передбачив, що фінансування будівництва житлового будинку на просп. 40-річчя Жовтня, 74 у Голосіївському районі буде здійснюватися за рахунок коштів, залучених у встановленому законодавством порядку.
Вважаючи розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №95 від 26 лютого 2016 року «Про внесення змін до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19 липня 2012 року №1259 «Про будівництво житлового будинку для працівників КП «Київський метрополітен» та ПАТ «Київметробуд» на просп. 40-річчя Жовтня у Голосіївському районі за програмою доступного житла» та розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №744 від 26 серпня 2016 року «Про внесення змін до розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19 липня 2012 року №1259 «Про будівництво житлового будинку для працівників КП «Київський метрополітен» та ПАТ «Київметробуд» на просп. 40-річчя Жовтня у Голосіївському районі за програмою доступного житла» такими, що порушують права ОСОБА_1 на поліпшення житлових умов, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 статті 118 Конституції України виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації.
Згідно ч. 3 ст. 133 Конституції України міста Київ та Севастополь мають спеціальний статус, який визначається законами України. 
Отже, Основний Закон має бланкетну норму, щодо визначення особливостей здійснення виконавчої влади і місцевого самоврядування в місті Києві порівняно із загальним порядком здійснення виконавчої влади в областях і районах.
Відповідно до преамбули Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» від 15.01.1999 р. № 401-XIV (далі - Закон № 401-XIV) цей Закон визначає спеціальний статус міста Києва як столиці України, особливості здійснення виконавчої влади та місцевого самоврядування у місті відповідно до Конституції України та законів України.
За приписами статті 10-1 Закону № 401-XIV виконавчим органом Київської міської ради є Київська міська державна адміністрація, яка паралельно виконує функції державної виконавчої влади, що є особливістю здійснення виконавчої влади в місті Києві.
Таким чином, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що Київська міська державна адміністрація є виконавчим органом Київської міської ради в силу положень Закону № 401-XIV, відтак мала необхідні повноваження щодо прийняття спірних розпоряджень.
Згідно з частиною 5 статті 118 Конституції України місцеві державні адміністрації підзвітні і підконтрольні радам у частині повноважень, делегованих їм відповідними районними чи обласними радами.
Вказана норма кореспондується з частиною 2 статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР (далі - Закону № 280/97-ВР), відповідно до якої, виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.
Крім того, Конституційний Суд України у рішення від 25 грудня 2003 року в справі № 1-45/2003 зазначив, що Київська міська державна адміністрація є єдиним в організаційному відношенні органом, який виконує функції виконавчого органу Київської міської ради та паралельно функції місцевого органу виконавчої влади. З питань, віднесених до відання місцевого самоврядування, цей орган підзвітний і підконтрольний Київській міській раді, а з питань здійснення повноважень у сфері виконавчої влади - Кабінету Міністрів України.
Згідно пунктів 22, 23, 42 частини 1 статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, затвердження програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідних адміністративно-територіальних одиниць, цільових програм з інших питань місцевого самоврядування; розгляд прогнозу місцевого бюджету, затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету, затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації; тощо.
Конституційним Судом України у рішенні від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 19, ст.       144 Конституції України, ст. 25, ч. 14 ст. 46, ч. 1, 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зазначено, що системний аналіз положень Конституції і законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавцем закріплюється право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов`язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб`єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування.
У вказаному рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України.
В той же час, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.
Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.
Аналіз наведених положень свідчить про можливість скасування органом місцевого самоврядування власного рішення, у той же час, реалізація зазначених повноважень можлива у разі дотримання сукупності умов, зокрема: відсутність факту виконання рішення, що скасовується; відсутність факту виникнення правовідносин, пов`язаних з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів або ж відсутність заперечень суб`єктів правовідносин щодо їх зміни чи припинення у разі виникнення таких правовідносин.
Як вбачається з оспорюваних рішень, їх мотивовано посиланням на статтю 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та необхідність здійснення фінансування та своєчасного завершення будівництва житлового будинку на просп. 40-річчя Жовтня , 74 у Голосіївському районі.
При цьому, підрозділом «а» частини 1 статті 31 зазначеного Закону передбачено   власні (самоврядні) повноваження органу місцевого самоврядування щодо організації за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництва, реконструкції і ремонту об`єктів комунального господарства та соціально-культурного призначення, жилих будинків, а також шляхів місцевого значення (п.п1 ) та виконання або делегування на конкурсній основі генеральній будівельній організації (підрядній організації) функцій замовника на будівництво, реконструкцію і ремонт житла, інших об`єктів соціальної та виробничої інфраструктури комунальної власності п.п.2).
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, вносячи зміни до розпорядження № 1259 від 19.07.2010 року «Про будівництво житлового будинку для працівників КП «Київський метрополітен» та ПАТ «Київметробуд» на просп. 40-річчя Жовтня у Голосіївському районі за програмою доступного житла» діяв на підставі та в межах норм чинного законодавства.
З приводу права позивача на оскарження рішення міської ради, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону № 280/97-ВР акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
Згідно з ч. 2. ст. 264 Кодексу адміністративного судочинства України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.
У рішенні № 7-рп/2009 від 16.04.2009 р. (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) Конституційний Суд України зазначив: Зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку.
Отже, умовою звернення до суду з позовом про визнання незаконним (протиправним) рішення органу місцевого самоврядування є заінтересованість позивача.
Такого висновку дійшов Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 522/3665/17.
Судом апеляційної інстанції враховані правові висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 15 грудня 2015 року у справі № 800/206/15, за змістом яких, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають начебто певні положення норм законодавства впливають на їх правове становище.
Не поширюють свою дію ці положення й на правові ситуації, що вимагають інших юрисдикційних (можливо позасудових) форм захисту від стверджувальних порушень прав чи інтересів.
За правилами частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень мають особи, права, свободи та інтереси яких відповідні рішення, дії чи бездіяльність порушують.
«Порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду, за змістом рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес» - правовий феномен, що: виходить за межі змісту суб`єктивного права; є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; означає прагнення до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним». Згідно офіційного тлумачення частини 1 статті 55 Конституції України, наданого у рішенні Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп: частину 1 статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Отже, для того, щоб особа могла реалізувати своє право на судовий захист, необхідно встановити, що оскаржуваними рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень порушено права, свободи чи інтереси саме цієї особи або особи в інтересах якої вона звертається.
Так, відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 вважає протиправними розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №95 від 26 лютого 2016 року «Про внесення змін до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19 липня 2012 року №1259 «Про будівництво житлового будинку для працівників КП «Київський метрополітен» та ПАТ «Київметробуд» на просп. 40-річчя Жовтня у Голосіївському районі за програмою доступного житла» та розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №744 від 26 серпня 2016 року «Про внесення змін до розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19 липня 2012 року №1259 «Про будівництво житлового будинку для працівників КП «Київський метрополітен» та ПАТ «Київметробуд» на просп. 40-річчя Жовтня у Голосіївському районі за програмою доступного житла» у зв`язку з тим, що останні, внесеними змінами не передбачали поліпшення житлових умов працівників ПАТ «Київметробуд», а позбавили 47 працівників ПАТ «Київметробуд» та їх родини, в тому числі й позивача права реалізувати конституційне право на житло шляхом здійснення інвестування коштів в будівництво житлового будинку на проспекті 40-річчя Жовтня 74 у Голосіївському районі м. Києва по програмі доступного житла.
Разом з тим, варто наголосити, що даними розпорядженнями не порушено прав позивача, адже між останнім та відповідачем, або іншим суб`єктом владних повноважень не виникло правовідносин (не було укладено договору про інвестування, внесено коштів тощо), як вірно зазначено судом першої інстанції, наведені ОСОБА_1 в тексті позовної заяви посилання, свідчать лише про виникнення у позивача сподівань та очікування поліпшення житлових умов, на підставі вищезазначеного розпорядження №1259.   
Таким чином, видання відповідачем оскаржуваних розпоряджень не зачіпає конкретних прав позивача. Доводи, викладені в апеляційній скарзі не навели обґрунтування щодо існування реального негативного впливу на конкретні права чи інтереси заявника від видання спірних рішень.
У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 18390/91 від 9 грудня 1994 року). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97 від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27 вересня 2001 року).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 вересня 2018 року - без змін. 
Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -  

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 вересня 2018 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                                       О.Є.Пилипенко 

Суддя:                                                                                 Н.П.Бужак          

                                                                                                    О.М.Кузьмишина            

Повний текст виготовлено 28 січня 2020 року.