П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 р. Категорія 108020200	м.Одеса	Справа № 540/2411/19	
Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.
час і місце ухвалення: 15:15:56, м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:  Семенюка Г.В.
суддів: Домусчі С.Д. ,  Шляхтицького О.І. 

при секретарі	Вишневській А.В.	

за участю сторін:	 	
ТД «Автодеталі»	Корнелюк В.В. (адвокат, ордер)	
Пред-к апелянта	Пашонова А.В. (довіреність)	

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "АВТОДЕТАЛІ" до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови, -

встановиВ:

          Позивач, звернувся до суду з позовом до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, в якому просив: - визнати протиправним та скасувати прийняте Митницею ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі рішення про коригування митної вартості товарів № UА508000/2019/000058/2 від 10.07.2019 р.; - визнати протиправною та скасувати картку відмови Митниці ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА508030/2019/00094 від 10.07.2019 р., мотивуючи його тим, що позивач самостійно визначив митну вартість товару, на підтвердження якої подав повний пакет документів, передбачений ст. 53 МК України. Проте, відповідачем було прийнято оскаржуване рішення, яким митна вартість відкоригована та оформлена картка відмови. Позивач не погоджується із прийнятими рішеннями, оскільки вважає, що вони не відповідають вимогам ст. 53-55 МК України.
          Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано прийняте Митницею Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі рішення про коригування митної вартості товарів № UА508000/2019/000058/2 від 10.07.2019 р. Визнано протиправною та скасовано картку відмови Митниці Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА508030/2019/00094 від 10.07.2019 р.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Митниця ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що перевіркою поданих документів було встановлено наявність невідповідностей, а саме: у "сметі" (кошторис) № 8 "Витрати на виконання підрядних робіт по виготовленню одиниці продукції" від 23.05.2019 року не зазначено числових значень статей витрат, сума яких би дорівнювала вартості одиниці готової продукції, що не відповідає п. 4.1 контракту. У специфікації до контракту вказано, що витрати на упаковку входять до вартості товару, тоді як у "сметі" та додатково наданій калькуляції інформація про це відсутня. Також у "сметі" відсутня дата здачі готової продукції, що суперечить п. 1.1 контракту.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:
Судом першої інстанції встановлено, що 20 грудня 2017 року між ТОВ "ТД "АВТОДЕТАЛІ" та компанією "ZHEJIANG TONGSHI AUTOMOBILE CO.LTD" укладено контракт № 20/12/2017 на виконання підрядних робіт по виробництву продукції.
В липні місяці 2019 р. відповідно до умов контракту та на підставі супроводжувальних документів позивач отримав від компанії "ZHEJIANG TONGSHI AUTOMOBILE CO.LTD" товар - частини та пристрої для моторних транспортних засобів. Відповідно до інвойсу UKR19TS002 від 23.05.2019 р. на загальну суму 24 713,91 доларів США.
З метою декларування вказаного товару позивачем 10.07.2019 р. було подано митну декларацію № UA508030/2019/004433, в якій позивач самостійно визначив митну вартість товару, яка склала 649 964, 21 грн, виходячи із контрактної вартості товару 24 713,91 доларів США, на підтвердження якої Митниці ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі було надано повний пакет документів, передбачений ст. 53 МК України, а саме: контракт, інвойс, коносамент, автотранспортна накладна, лист Мінекономрозвитку, пакувальний лист, платіжний документ, документи по перевезенню товару, довідка про транспортно-експедиційні витрати, прайс-лист, додатки до контракту, листи-роз`яснення, акт виконаних робіт, специфікацію та інші.
При здійсненні перевірки митної декларації за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (далі - АСАУР) було виявлено не відповідність заявленого рівня митної вартості до інформації яка є в розпорядженні митниці.
Для підтвердження заявленої митної вартості, декларанту було запропоновано надати наступні відомості: 1) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 2) каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 4) митна декларація країни експорту; 5) документи, що містять відомості про вартість перевезення товарів.
Крім того, було роз`яснено, що відповідно до п. 6 ст. 53 МК України є можливість за власним бажанням подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.
На виконання повідомлення про необхідність надання додаткових відомостей, позивачем було додатково подано: - копію митної декларації країни-відправлення; - видаткову накладну; - рахунок за здійснення транспортування вантажу; - платіжне доручення щодо транспортування вантажу; - калькуляції ТОВ "Торговий дім "АВТОДЕТАЛІ"; - калькуляції ZHEJIANG TONGSHI AUTOMOBILE CO.LTD.
Перевіркою додатково поданих документів було встановлено, що у своїй сукупності вони не спростовують сумнівів щодо достовірності заявленого рівня митної вартості. А додатково надана копія митної декларації країни відправлення не має перекладу, що унеможливлює співставлення інформації зазначеної в ній та в документах поданих до митного оформлення.
10.07.2019 р. відповідачем прийнято рішення № UА508000/2019/000058/2, яким скориговано митну вартість товару за резервним методом на рівні 6,1600 USD за кг/нетто, на загальну суму 58144,24 USD та 10.07.2019 р. оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA508030/2019/00094.
Не погоджуючись із вищевказаним, позивач звернувся до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства.
П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:
Відповідно до  ст. 49 Митного кодексу України  митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому  розділом VIII цього Кодексу  та цією главою (стаття 52 Митного кодексу України).
Згідно зі  ст. 53 Митного кодексу України  у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій  статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:
1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Відповідно до  ст. 54 Митного кодексу України  контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Статтею 55 Митного кодексу України  надано право митному органу коригувати митну вартість товарів.
Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою  статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Аналіз приведених вище норм законодавства свідчить, що до виключної компетенції митних органів належить вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості товару. Саме митний орган встановлює достатність наданих декларантом документів для підтвердження митної вартості товару.
10 квітня 2008 року Верховною Радою України шляхом прийняття  Закону України № 250-VI  ратифіковано Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим держава взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994).
Відповідно до статті VII п. 2. (a) Генеральної угоди по тарифам и торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.
Статтею 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року визначено, що ніщо в цій Угоді не тлумачиться як обмежуюче або таким, що ставить під сумнів право податкових адміністрацій переконуватися у правдивості або точності будь якої заяви, документу або декларації, що надаються для цілей митної оцінки.
Відповідно до приписів  статті 57 вказаного Кодексу  визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої  статті 57 цього Кодексу.
Згідно зі  ст. 60 Митного кодексу України  у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей  58  і  59  цього  Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.
Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
Документами, якими позивач підтверджував митну вартість задекларованих товарів в ході митного оформлення, є контракт, інвойс, коносамент, автотранспортна накладна, лист Мінекономрозвитку, пакувальний лист, платіжний документ, документи по перевезенню товару, довідка про транспортно-експедиційні витрати, прайс-лист, додатки до контракту, листи-роз`яснення, акт виконаних робіт, специфікацію та інші.
Заявлена митна вартість товару є договірною ціною згідно з контрактом з компанією "ZHEJIANG TONGSHI AUTOMOBILE CO.LTD" № 20/12/2017 від 20.12.2017 р.
Відповідачем витребувані додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів згідно з вимогами п. 3  ст. 53 Митного кодексу України.
Разом з тим, висновок відповідача про неповноту та недостовірність відомостей про митну вартість товарів не може вважатися обґрунтованим, оскільки відповідно до статті VII п. 2 «а» Генеральної угоди по тарифам і торгівлі 1947 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
В статті VII п.2 «b» цієї угоди вказано, що під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або і) з порівнюваними кількостями, або іі) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.
Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції,    що за результатами опрацювання наданих позивачем документів митний орган повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору, оскільки позивачем    при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових.
Доводи апелянта про наявність розбіжностей у наданих позивачем документах не є підставою для висновку про необґрунтованість визначення митної вартості за основним методом. При цьому колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції надана правова оцінка доводам відповідача.
Так, відповідно до п. 33 оскаржуваного рішення, підставою для коригування митної вартості стало те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару та складові митної вартості (фактурна вартість, витрати на пакування, витрати на транспортування та витрати на страхування) достовірно документально не підтверджено. Подані документи містили розбіжності: у сметі № 8 "Витрати на виконання підрядних робіт по виготовленню одиниці продукції" від 23.05.2019 не зазначено числових значень статей витрат, сума яких би дорівнювала вартості одиниці готової продукції, що не відповідає п. 4.1 контракту. У специфікації до контракту вказано, що витрати на упаковку входять до вартості товару, тоді як у сметі та додатково наданій калькуляції інформація про це відсутня. Також у сметі відсутня дата здачі готової продукції, що суперечить п. 1.1 контракту. Додатково надана копія митної декларації країни відправлення не мала перекладу, що унеможливлює співставлення інформації зазначеної у ній та в поданих документах. Крім того, згідно правил ІНКОТЕРМС 2010 на умовах поставки FOB NINGBO, продавець зобов`язаний надати покупцю, на його прохання, на його ризик і за його рахунок (при наявності витрат) інформацію, необхідну для отримання страхування. Серед документів наданих митниці для підтвердження заявленого рівня митної вартості відсутня інформація про те, що товар не страхувався покупцем, що може свідчити про приховування достовірної інформації щодо страхування товару.   
Митну вартість після коригування визначено за резервним методом (на підставі інформації наявної у митного органу). 
Попередні методи не застосовуються з наступних причин: - основний метод - не подання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу; - другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару.
Проаналізувавши підстави на які посилається Митний орган, колегія суддів зазначає, що посилаючись на наявність розбіжностей у кошторисі № 8, який відповідач називає "смета", "Витрати на виконання підрядних робіт по виготовленню одиниці продукції" від 23.05.2019 та п. 1.1, 4.1 контракту, як на підставу для коригування митної вартості, відповідач не навів жодних обґрунтувань ні в оскаржуваному рішенні, яким чином це впливає на митну вартість товару та в чому саме ним вбачаються розбіжності у зазначених пунктах контракту.
Проаналізувавши зазначені пункти, колегія суддів не вбачає в них ні розбіжностей ні впливу на визначення митної вартості в розумінні ч. 3 ст. 53 МК України щодо встановлення розбіжностей, наявних ознак підробки або відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Крім того, відповідач зазначає, що серед документів наданих митниці для підтвердження заявленого рівня митної вартості відсутня інформація про те, що товар не страхувався покупцем, що може свідчити про приховування достовірної інформації.
З цього приводу слід зазначити, що відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 54 МК України страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, надаються у разі, якщо здійснювалось страхування. Позивач зазначає, що страхування не здійснювалось, саме тому, такі документи відсутні. Відповідачем не наведено суду доказів зворотного. На підставі викладеного, Митний орган у цих спірних правовідносинах не мав повноважень для витребування документів або відомостей щодо страхування товару.
Щодо відсутності перекладу додатково наданої копії митної декларації країни відправлення слід зазначити, що цей документ не є основним з якого можливо встановити митну вартість товару, він є додатковим, і більш того, може бути наданий на вимогу Митного органу, у разі якщо документи, зазначені у частині другій ст. 54 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що у цьому спорі відповідачем не доведено.
Отже, зі змісту п. 33 оскаржуваного рішення встановлено, що митний орган не зазначив конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також не обґрунтував необхідність перевірки спірних відомостей та надання додаткових документів.
Крім того, відповідно до частини другої статті 55 МК України та наказу Міністерства фінансів України № 598 від 24 травня 2012 року "Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору" - рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.09.2018 р. у справі № 808/9123/15.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що    відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний, інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Та обставина, що в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками є інформація про те, що товар, який задекларовано однією особою, іншими особами розмитнювався за іншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядним методом, адже, торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому, безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок, тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому, такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року по справі № 540/2411/19, - залишити без змін.

Стягнути до Державного бюджету (стягувачем є Державна судова адміністрація, отримувач коштів УДКСУ у м. Одесі Одеської області / Приморський р-н./ 22030101, код ЄДРПОУ 38016923, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, рахунок UA058999980313181206081015008, код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір в розмірі 5763 (п`ять тисяч сімсот шістдесят три) грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (код ЄДРПОУ 39624611, місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. Гоголя, 13).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.    

Повний текст Постанови складено - 18 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач 	 	Семенюк Г.В.	
Судді	    	Домусчі С.Д.    Шляхтицький О.І.