Номер провадження: 22-ц/813/600/20 
Номер справи місцевого суду: 520/14073/19
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Ващенко  Л. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2020 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді Ващенко Л.Г.
суддів - Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

у порядку ст. 369 ЦПК України, розглянула апеляційну скаргу представника акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2019 року (одноособово суддя Васильків О.В.) у цивільній справі за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА
(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції) 
19.06.2019 року акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі- Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 14 856,53 гривень.
Позов обґрунтовано наступним.
21.11.2011 року між  Банком та  ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 500 гривень на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки. 
Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. 
В заяві про укладення кредитного договору від 21.11.2011 року відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг, "Правилами користування платіжною карткою", "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ними договір. У позові Банк зазначає, що договором та зазначеними правилами передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат. 
Посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, станом на 27.05.2019 року має місце заборгованість у розмірі 14 856,53 гривень, яка складається із заборгованості: по кредиту - 4 100,04 гривень, заборгованості за простроченим тілом кредиту - 3 093,49 гривень; заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання - 5 479,36 гривень; пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень - 1 000 гривень; штрафу (фіксована частина) - 500 гривень і штрафу (процентна складова) - 683,64 гривень, - Банк просив позов задовольнити.
Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02.09.2019 року Банку відмовлено у задоволенні позову.
(короткий зміст вимог апеляційної скарги)
Банк не погодився із заочним рішенням суду від 02.09.2019 року і в особі 
представника подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.
(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)
Апеляційна скарга представника Банка зазначає: 
Укладення між Банком та відповідачем договору підтверджується змістом заяви, в якій зазначається, що відповідач своїм підписом приєднується і зобов`язується виконувати умови, викладені в Умовах і правилах надання банківських послуг, Тарифах банка, що складають Договір банківського обслуговування.
Під час підписання анкети - заяви відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банка, щодо умов кредитування, які надавались йому у письмовому вигляді, про що він поставив свій підпис. Відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. Підпис відповідач поставив саме в Анкеті - заяві позичальника, яким засвідчив те, що він повністю згоден з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах.
До матеріалів справи доданий належний та допустимий доказ на підтвердження факту та розміру заборгованості за кредитним договором: детальний розрахунок заборгованості по кредиту із зазначенням розміру, відсоткової ставки, ставки пені, сум нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі, окремо по відсотках, пені, тілу, кредиту; розрахунок нарахувань по кожному з видів зобов`язань, у тому числі, накопичувальним порядком.
Виписка із банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача - баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума дату), всі операції за кредитною карткою.
Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком правових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5 (далі - Перелік № і 5), згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання операції та жать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: асові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Тому суд першої інстанції, зробив посилковий висновок про те, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов про які вважав узгодженими банк.
(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)
Відповідач ОСОБА_1 не скористався правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу. 

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)
Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.
21.11.2011 року між Банком та  ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 500 гривень на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки (а.с. 17,17 зворот).
Банк виконав вимоги укладеного між сторонами кредитного договору і надав відповідачу кредитні кошти, які визначені у договорі, що не спростовано відповідачем.
З матеріалів справи вбачається, що позичальник свої зобов`язання належним 
чином не виконує, протягом тривалого часу не здійснює погашення кредиту, внаслідок чого у позичальника перед Банком утворилась прострочена заборгованість за кредитом.
Станом на 27.05.2019 року має місце заборгованість у розмірі 14 856,53 гривень, яка складається із заборгованості по кредиту - 4 100,04 гривень.
Крім того, Банк нарахував заборгованість за простроченим тілом кредиту - 3 093,49 гривень, пеню за прострочення виконання зобов`язання - 5 479,36 гривень, пеню за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 гривень - 1 000 гривень, штраф (фіксована частина) - 500 гривень і штраф (процентна складова) - 683,64 гривень.
Судом апеляційної інстанції встановлені нові обставини і досліджені нові докази.
До апеляційної скарги Банк надав витяг з особового рахунка ОСОБА_1 , основна картка № НОМЕР_1 (картка № НОМЕР_2 ) за період з 06.11.2012 року по 03.09.2019 року, з якої вбачається, що позичальник у період з листопада 2012 року і по 25.03.2018 року активно користувався платіжною карткою, зокрема останній платіж мав місце 25.03.2018 року і відповідачу нараховані бонуси за покупку (а.с.58-88).
Між сторонами виникли правовідносини із кредитних зобов`язань, які регулюються нормами ЦК України.
(доводи, за якими суд апеляційної інстанціїу зв`язку з чим рішення суду підлягає залишенню без змін.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за кредитом (поточної заборгованості за кредитом) у розмірі 4 100,04 гривень  виходив з того, що Банк не довів свої позовні вимоги у цій частині (а.с.48-51).
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції у цій частині з таких підстав.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.  Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.  Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 526 ч.1, 527 ч.1, 530 ч.1 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 610 ч.1, 612 ч.1 ЦК України).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ч.1 ЦК України).
З матеріалів справи вбачається, що 21.11.2011 року ОСОБА_1 підписав анкету - заяву, відповідно до якої Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 500 гривень на картковий рахунок (а.с. 17,17зворот).
Кредитний договір від 21.11.2011 року, у встановленому законом порядку не оспорений і є чинним. 
З виписки із банківського рахунку, основна картка № НОМЕР_1 (картка № НОМЕР_2 ), вбачається, що у період з листопада 2012 року і по березень 2018 року ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, здійснюючи платежі за покупки, поповнюючи кредитну картку коштами і отримуючи бонуси за покупки (а.с. 58-88).
Наведене свідчить про те, що позичальник протягом 2011-2018 років активно користувався кредитними коштами, виконував умови кредитного договору протягом тривалого часу, частково сплачуючи заборгованості за кредитом, а отже визнавав зобов`язання за кредитом.
Із позовом за захистом порушеного права Банк звернувся 19.06.2019 року, тобто в
межах трирічного строку позовної давності від останньої операції з покупки (березень 2018 року).
Банк також просить стягнути заборгованість за кредитом, яка складається з 2/х 
складових: 4 100,04 гривень (поточна заборгованість за кредитом) і 3 093,49 гривень (прострочена заборгованість за кредитом). Крім того, Банк просить стягнути складові повної вартості кредиту (неустойки у вигляді пені і штрафів).
Позов в частині стягнення заборгованості за кредитом (поточної заборгованості за кредитом) у розмірі 4 100,04 гривень підлягає задоволенню, оскільки є доведеним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові в частині стягнення простроченої заборгованості у розмірі 3 093,49 гривень та неустойки у вигляді пені і штрафів з огляду на наступне.
Обґрунтовуючи право вимоги, Банк, крім розрахунку заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини кредитного договору.
Матеріали справи не містять належних доказів того, що саме із зазначеним Витягом з Тарифів та Витягом з Умов  позичальник ОСОБА_1 був ознайомлений і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також, що вказані документи, на момент отримання відповідачем кредитних коштів, містили умови, зокрема щодо сплати простроченої заборгованості за кредитом та неустойки (штрафів і пені).
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 549 ч.1, ст. 551 ч.1 ЦК України).
До правовідносин сторін не може бути застосована ч.1 ст. 634 ЦК України стосовно того, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або в інших стандартних нормах, який може бути укладений шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ неодноразово змінювались самим Банком, зокрема, в період з листопада 2011 року і по травень 2019 року, тобто Банк мав можливість додати до позовної заяви Витяг з тарифів та Витяг з Умов у будь-якій редакції, у тому числі, що найбільш сприятливі для задоволення позову (а.с.19-33).
Сама по собі роздруківка із сайту Банка не може бути належним доказом підтвердження вказаних обставин, оскільки зазначений доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (Банка), яка у будь-який час може вносити і вносить відповідні зміни щодо умов та правил споживчого кредитування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ч.6 ЦПК України).
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень.
Виходячи з того, що Банк не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження про конкретно запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, анкета-заява не містить відомостей про домовленості сторін щодо сплатипростроченої заборгованості за кредитом і неустойки у вигляді пені та штрафів за порушення зобов`язання  у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть прийматись як стандартна (типова) форма, що встановлена на підтвердження укладення із відповідачем кредитного договору через те, що достовірно не підтверджують вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову Банку у позові про стягнення простроченої заборгованості за кредитом і неустойки.
(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)
Доводи представника Банка у скарзі про те, що позичальник користувався кредитними коштами, виконував умови кредитного договору на протязі 2011 - 2018 років, частково сплачуючи заборгованості за кредитом, а отже визнав зобов`язання за кредитом, прийняті до уваги судом апеляційної інстанції і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції у цій частині з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 4 100,04 гривень.
Доводи представника Банка у скарзі, що: укладення між Банком та відповідачем договору про сплату простроченої заборгованості, неустойки у вигляді пені та штрафів підтверджується змістом заяви, в якій зазначається, що відповідач своїм підписом приєднується і зобов`язується виконувати умови, викладені в Умовах і правилах надання банківських послуг, Тарифах банка, що складають Договір банківського обслуговування; під час підписання анкети - заяви відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банка, щодо умов кредитування, які надавались йому у письмовому вигляді, про що він поставив свій підпис. Відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. Підпис відповідач поставив саме в Анкеті - заяві позичальника, яким засвідчив те, що він повністю згоден з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах, що є підставою для стягнення простроченої заборгованості і неустойки у вигляді пені та штрафів - не заслуговують на увагу.
Роздруківка із сайту Банка не може бути належним доказом підтвердження обставин укладення договору в частині стягнення простроченої заборгованості і неустойки у вигляді пені та штрафів, оскільки зазначений доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (Банка), яка у будь-який час може вносити і вносить відповідні зміни щодо умов та правил споживчого кредитування.
Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, неодноразово змінювались самим Банком, зокрема, в період з листопада 2011 року по травень 2019 року.
Банк не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що позичальник ОСОБА_1 ознайомився з Умовами та Правилами банківських послуг, не містить таких доказів і анкета-заявка, а надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть прийматись судом як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
За таких обставин, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із позичальником Банк дотримався вимог, передбачених ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в частині повідомлення споживача щодо умов кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які Банк вважав узгодженими.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності і призвів би до покладення на слабшу сторону - споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)
Право Банка на стягнення поточної заборгованості за кредитом підлягає захисту судом апеляційної інстанції шляхом задоволення позову у цій частині.
Разом з тим, оскільки Банк не довів своїх вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту та неустойкою, відсутні підстави для ствердження про порушення прав або інтересів позивача у цій частині, за захистом яких Банк звернувся до суду.
(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми 
права, якими керувався суд апеляційної інстанції)
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;  недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.  Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ч. ч. 1, 2 ст. 376 ЦПК України).
Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відмову у позові про стягнення заборгованості за кредитом, висновки суду в цій частині не відповідають обставинам справи і нормам матеріального права, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про стягнення заборгованості за кредитом.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).
Суд першої інстанції ухвалив судове рішення в частині відмови у позові про стягнення простроченого кредиту та неустойки з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому рішення суду в цій частині підлягає залишенню без змін.
СУДОВІ ВИТРАТИ
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).
Колегія суддів частково задовольняє апеляційну скаргу Банка і в частині скасовує рішення суду з прийняттям нового судового рішення. Банк сплатив судовий збір, виходячи з мінімального розміру, тому Банк має право на відшкодування судових витрат в суді першої і в суді апеляційної інстанцій (а.с.41,89).

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1,2, 375 ч.1, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" - задовольнити частково.
Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2019 року в частині відмови у позові про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 4 100,04 гривень - скасувати.
Позов акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 4 100,04 гривень - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН № НОМЕР_3 ) на користь акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" (ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором у розмірі 4 100,04 гривень і судові витрати у розмірі 1 921 гривень за розгляд справи в суді першої інстанції і у розмірі 2 881,50 гривень за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2019 року в частині відмови у позові про стягнення заборгованості за простроченим кредитом і неустойки у вигляді пені та штрафів- залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженнюу касаційному порядку не підлягає. Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 15.01.2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко
Є.С. Сєвєрова

Л.М. Вадовська