ПОСТАНОВА
Іменем України

28 лютого 2020 року 
м. Київ
справа № 820/3204/16
адміністративне провадження № К/9901/12280/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого – Стародуба О.П., 
суддів – Єзерова А.А., Кравчука В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.07.2016р. (судді – Панченко О.В., Кучма Ю.В., Полях Н.А.) та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2016р. (судді – Шевцова Н.В., Мінаєва О.М., Макаренко Я.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні йому одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей»;
зобов`язати Міністерство оборони України призначити йому одноразову грошову допомогу, передбачену статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» у відповідності з «Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затв. постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Порядку від 25.12.2013р. №975. Відповідач не розглянув його заяву про призначення допомоги, рішення про виплату або про відмову у виплаті не прийняв, при цьому лише послався на доопрацювання документів та у звязку з цим повернув до обласного військового комісаріату. Вважає бездіяльність відповідача протиправною та такою, що позбавляє його можливості реалізувати своє право на соціальний захист, передбачений ч. 1 ст. 46 Конституції України.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 07.07.2016р. позов задоволено.
Визнано  протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей».
Зобов`язано Міністерство оборони України призначити позивачу одноразову грошову допомогу, передбачену статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» у відповідності з «Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затв. постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975.
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2016р. скасовано в частині покладення обов`язку на Міністерство оборони України призначити позивачу одноразову грошову допомогу, передбачену ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» у відповідності з «Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затв. постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975, з прийняттям в цій частині нової постанови про задоволення позову частково.
Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги та прийняти відповідне рішення.
В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.07.2016р. залишено без змін.
З ухваленими у справі рішеннями не погодився відповідач, звернувся до суду з касаційною скаргою, в   якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що оскільки інвалідність позивачу встановлена у 2012 році, то до спірних правовідносин підлягає застосуванню Порядок №499, а не Порядок №975. 
Посилається на те, що на момент встановлення позивачу інвалідності, чинним законодавством України не було передбачено виплати одноразової грошової допомоги звільненим військовослужбовцям строкової служби у разі встановлення інвалідності після спливу трьохмісячного строку після звільнення зі служби.
Крім того, посилається на те, що позивачем не надано до відповідача жодного документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. За відсутності вказаних документів неможливо визначити право позивача на отримання одноразової грошової допомоги.
Також посилається на пропуск позивачем трирічного строку звернення за грошовою допомогою, передбаченого у статті 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, в ході розгляду справи по суті судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач з 23.07.1983р. по 03.08.1985р. проходив строкову військову службу у збройних Силах СРСР, в тому числі в складі діючої армії у складі військової частини польова пошта 65753, та брав участь у бойових діях (виконання інтернаціонального обов`язку) в Демократичній Республіці Афганістан. (а.с. 9)
Згідно довідки Центрального архіву Міністерства оборони РФ від 07.08.2013р. №8/119096 позивача звільнено в запас по закінченню строку служби та направлено до Ізюмського РВК Харківської області. (а.с. 8).
Згідно довідки до Акту огляду МСЕК від 19.03.2012р. серії  10 ААБ  №161394 з 16.03.2012 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності у звязку з пораненням (травмою), контузією, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Інвалідність встановлено строком до 01.04.2014р. (а.с. 14)
Відповідно до довідки до Акту огляду МСЕК від 11.03.2015р. серії  12 ААА  № 104089 з 01.04.2015р. позивачу встановлено ІІ групу інвалідності у звязку з пораненням (травмою), контузією, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країни, де велись бойові дії. Інвалідність позивачу встановлено до 01.04.2017р. (а.с. 15)
Згідно витягу із протоколу засідання Центральної військово лікарської комісії по встановленню причинного звязку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 19.12.2011р. №2215 поранення, контузія та захворювання позивача так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії. (а.с. 13)
Судами встановлено, що позивач звернувся до Харківського обласного військового комісаріату із заявою про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням групи інвалідності, яка пов`язана з отриманням травми під час виконання обов`язків військової служби відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку №975.
Листом Харківського обласного військового комісаріату від 10.05.2016р. №926/ВСЗ позивача повідомлено про те, що на засіданні Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, оформленого протоколом від 08.04.2016р. №24 вирішено повернути документи позивача щодо призначення одноразової грошової допомоги на доопрацювання з посиланням на пп. 4 п. 2 Порядку № 499. (а.с. 7)
Підставою для цього слугувало те, що у наданих матеріалах немає підтверджень настання інвалідності під час проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку №975. При цьому суд виходив з того, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.
Крім того, суд виходив з того, що застосування приписів статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби, а тому доводи  відповідача є безпідставними.
Змінюючи постанову суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що відповідач у встановленому порядку зазначені документи не розглянув та не прийняв відповідного рішення щодо можливості призначення виплати одноразової грошової допомоги позивачу. Таким чином, відповідачем порушено право позивача на належний розгляд поданої ним заяви та документів та прийняття у встановленому порядку відповідного рішення з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги, а тому суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача відповідно до закону та Порядку №975 і прийняти відповідне рішення.
З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи, а мотиви та доводи наведені у касаційній скарзі, висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують і є безпідставними з наступних доводів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців», в редакції чинній на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців» передбачено, що дія цього Закону поширюється і на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
На момент встановлення позивачу інвалідності ІІІ групи діяв Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975.
Відповідно до абзацу 2 пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Перелік документів, які військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності подає уповноваженому органу зазначений у п. 11 Порядку № 975.
Такими документами відповідно до п. 11 Порядку № 975 є: заява про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб – платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, – копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Згідно пункту 12 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Відповідно до пункту 13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
В ході розгляду справи судами встановлено, що позивачу після звільнення з військової служби встановлено інвалідність, виникнення якої пов`язане з проходженням військової служби, за правилами частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, а тому суди обгрунтовано прийняли рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на положення Порядку №499 є безпідставними, оскільки на час встановлення позивачу інвалідності ІІ групи діяв Порядок №975, а тому відповідач зобов`язаний був вирішити питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975.
Також безпідставним є посилання відповідача на пропуск позивачем тримісячного строку звернення за одноразовою грошовою допомогою, оскільки відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців» військовослужбовець має право на отримання одноразової грошової допомоги в тому числі й після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби.
Крім того, є необґрунтованими посилання відповідача на ненадання позивачем документів, які б свідчили про причини та обставини поранення, оскільки з такими підставами відповідач не пов`язував свою відмову у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги та повернення матеріалів на доопрацювання.
Посилання відповідача на пропуск позивачем трирічного строку, передбаченого статтею 163 Закону №2011-XII, також є безпідставним, оскільки такий строк встановлений законодавцем у випадку збільшення відсотку втрати працездатності або встановлення вищої групи інвалідності військовослужбовцю, та отримання у зв`язку з цим різниці суми допомоги у разі її отримання особою при встановленні інвалідності вперше, а тому оскільки позивач раніше за грошовою допомогою не звертався і не отримував її, то підстав для застосування зазначеної норми закону є необґрунтованим.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норм матеріального права, порушень норм процесуального права не допустили, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень – без змін.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.07.2016р. та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2016р. – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                
О.П. Стародуб                                        
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук