ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року	Львів	Справа № 140/2601/19 пров. № 857/13104/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Святецького В.В.,
за участю секретаря судового засідання:             Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Липинської сільської ради Луцького району Волинської області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року, головуючий суддя – Денисюк Р.С., ухвалене у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Липинської сільської ради Луцького району Волинської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,- 
                                                     В С Т А Н О В И В:
В серпні 2019 року позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Липинської сільської ради Луцького району Волинської області, в якому просив протиправним та скасувати рішення від 13.06.2019 року № 4/55 “Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 ” та зобов`язати відповідача надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с. Борохів Ківерцівського району Волинської області.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано пункт 2 рішення Борохівської сільської ради від 15.11.2018 року №27/9 “Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд”, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,25 га в селі Борохів та зобов`язано Борохівську сільську раду потворно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 вересня 2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,25 га в селі Борохів та прийняти мотивоване рішення відповідно до статті 118 Земельного кодексу України.          На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року, рішенням Липинської сільської ради сьомого скликання від 13.06.2019 року №4/55 позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в селі Борохів з тих підстав, що до Генерального плану забудови населеного пункту с. Борохів вносяться зміни.
Вказане рішення позивач вважав протиправним, оскільки згідно з нормами Земельного кодексу України підставою відмови може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Липинської сільської ради Луцького району Волинської області від 13 червня 2019 року №4/55 “Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 ”, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,25 га в селі Борохів Ківерцівського району Волинської області Липинської сільської ради; зобов`язано Липинську сільську раду Луцького району Волинської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,25 га в селі Борохів Ківерцівського району Волинської області Липинської сільської ради.
Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, Липинська сільська рада Луцького району Волинської області оскаржила її в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що  відповідач дотримався усіх необхідних вимог процесуального механізму при здійсненні функцій і повноважень, визначених Конституцією України та нормами чинного законодавства, що регулює сферу діяльності органу місцевого самоврядування, відтак правомірно відмовив в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 має посвідчення серії НОМЕР_1 від 30.06.2016 року, пред`явлення якого надає право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій (а.с. 10).
17.09.2018 року позивач звертався до Борохівської сільської ради із відповідною заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з правом передачі у власність орієнтовною площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд на  території Борохівської сільської ради. У вказаній заяві позивач повідомив, що в минулому право безоплатної приватизації земельної ділянки за даним цільовим призначенням згідно зі статтями 116, 118 ЗК України не використав. 
15.11.2018 року Борохівська сільська рада за результатами розгляду заяв громадян прийняла рішення №27/9 “Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд”, пунктом 2 якого відмовила у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в селі Борохів Ківерцівського району Волинської області громадянину ОСОБА_1 . 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач оскаржив його до суду.          Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано пункт 2 рішення Борохівської сільської ради від 15.11.2018 року №27/9 “Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд”, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,25 га в селі Борохів, зобов`язано Борохівську сільську раду потворно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.09.2018 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,25 га в селі Борохів та прийняти мотивоване рішення відповідно до статті 118 Земельного кодексу України.           
Відповідно до витягу з протоколу №2 засідання постійної комісії з питань земельних відносин, планування територій, будівництва, архітектури, благоустрою та комунального господарства Липинської сільської ради від 10.06.2019 року було затверджено порядок денний засідання цієї комісії, до якого увійшло і питання щодо розгляду заяви ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,25 га в селі Борохів.
Зі змісту протоколу видно, що головою комісії доведено до відома членів комісії рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року та в ході розгляду заяви з`ясовано, що вносяться зміни до Генерального плану забудови населеного пункту с. Борохів, що унеможливлює виділення земельних ділянок для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, вільні земельні ділянки відсутні. Комісією рекомендовано відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,25 га в с. Борохів у зв`язку з  внесенням змін до Генерального плану забудови населеного пункту с. Борохів згідно з рішенням Липинської сільської ради від 10.04.2019 року № 3/63 (а.с. 39).
Рішенням Липинської сільської ради сьомого скликання від 13.06.2019 року №4/55 “Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 ” позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в селі Борохів (а.с. 38).
07.07.2019 року на адресу Липинської сільської ради позивач надіслав інформаційний запит щодо надання інформації про те, чи розглядалася повторно його заява від 17.09.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,25 га в селі Борохів, а також, у випадку відмови, надати документи, які стали підставою для відмови, а також просив надати інформацію про всі рішення сільської ради за період з 17.09.2018 року по 07.07.2019 року, які приймалися щодо земельних ділянок з масиву, який він вказав в графічних матеріалах (а.с. 34-35).
Листом від 10.07.2019 року №11/11/01.24 Липинська сільська рада повідомила позивача про те, що згідно з рішенням сесії Липинської сільської ради від 10.04.2019 року № 3/63 “Про розроблення містобудівної документації” вносяться зміни до Генерального плану забудови населеного пункту с. Борохів, що унеможливлює виділення земельних ділянок для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. У с. Липини вільні земельні ділянки з вищевказаним цільовим призначенням відсутні. Для учасників АТО, учасників бойових дій, ветеранів війни земельні ділянки не резервувалися (а.с. 37).
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що частиною 7 статті 118 ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, однак відповідач жодної із них у рішенні від 13.06.2019 року № 4/55 не вказав, тобто відмовив позивачу у наданні дозволу з підстав, які не передбачені чинним законодавством.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Відповідно до частин 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що чинним законодавством визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відмова у наданні дозволу з інших підстав не допускається.
Як видно з матеріалів справи, підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,25 га в селі Борохів, зазначеною в оскаржуваному рішенні, є відсутність вільних земельних ділянок з вищевказаним цільовим призначенням, а також у зв`язку з внесенням змін до Генерального плану забудови населеного пункту с. Борохів, що унеможливлює виділення земельних ділянок для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, відсутність вільних земельних ділянок.
Будь-яких доказів щодо відсутності вільних земельних ділянок саме такого цільового призначення, в порушення частини другої статті 77 КАС України, відповідачем не надано.
Крім цього, колегія суддів вважає, що внесення змін до Генерального плану забудови населеного пункту с. Борохів не може бути підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки матеріалами справи не підтверджується факт невідповідності земельної ділянки Генерального плану забудови населеного пункту с. Борохів.    
Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування оскарженого рішення Липинської сільської ради Луцького району Волинської області.
Крім цього, враховуючи закріплений у  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  принцип юридичної визначеності, а також положення  статті 124 Конституції України, згідно з яким судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, рішення суду, доки воно не скасовано в апеляційному або касаційному порядку або не переглянуто компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження у справі, в якій воно ухвалено, не може бути поставлено під сумнів.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано пункт 2 рішення Борохівської сільської ради від 15.11.2018 року №27/9 “Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд”, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,25 га в селі Борохів, зобов`язано Борохівську сільську раду потворно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.09.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,25 га в селі Борохів та прийняти мотивоване рішення відповідно до статті 118 Земельного кодексу України.
Зазначене рішення набрало законної сили, а тому висновки, викладені у ньому, є обов`язковими для врахування органом, який має його виконувати.
Крім цього, відповідно до статті 118 ЗК України відповідач зобов`язаний або надати дозвіл позивачу на розроблення проекту землеустрою або відмовити у надання такого дозволу, але на законних підставах.
При повторному розгляді заяви позивача на виконання рішення суду в справі №140/411/19, останній мав обґрунтовані сподівання на належний захист порушеного права. 
Однак, йому повторно відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав, які не передбачені чинним законодавством. 
Таким чином, невиконання обов`язку, передбаченого приписами діючого законодавства, та неврахування рішення суду, що набрало законної сили, ефективним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,25 га в селі Борохів Ківерцівського району Волинської області, оскільки позивачу вдруге відмовлено у видачі такого дозволу з підстав, не передбачених законом.
Крім цього, згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Так, у п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-
                                                  П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Липинської сільської ради Луцького району Волинської області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року у справі №140/2601/19 – без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повний текст постанови складено 30.01.2020 року.