У Х В А Л А 
22 січня 2020 року
м. Київ
справа № 138/1827/18
провадження № 61-23127ск19
Верховний Суд у складі колегії судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі Могилів - Подільської міської ради на постанову Вінницького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року в справі за позовом керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Могилів-Подільської міської ради Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Управління освіти Могилів-Подільської міської ради, до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, 
В С Т А Н О В И В :
Керівник Могилів-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Могилів-Подільської міської ради Вінницької області звернувся з позовом до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Управління освіти Могилів-Подільської міської ради, про відшкодування шкоди у розмірі 16 783,05 грн..
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13 червня 2016 року , будучи на посаді начальника управління освіти Могилів-Подільської міської ради ОСОБА_1. наказом № 119-к «Про звільнення з роботи ОСОБА_2 » звільнив її з посади завідувачки Дошкільного навчального закладу № 2.
Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 28 листопада                     2017 року наказ начальника управління освіти Могилів-Подільської міської ради Вінницької області Коновалова В.Ф. № 119-к від 13 червня 2016 року про звільнення ОСОБА_2 з посади завідувача Дошкільного навчального закладу № 2 м. Могилева-Подільського визнано незаконним та скасовано, стягнуто з управління освіти Могилів-Подільської міської ради Вінницької області на користь ОСОБА_2 , заробітну плату за весь час вимушеного прогулу за період з 13 червня 2016 року по 28 листопада 2017 року, включно, у розмірі 79 066,48 грн.
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 13 грудня                              2017 року виправлено арифметичну помилку допущену у рішенні                       Могилів-Подільського міськрайонного суду від 28 листопада 2017 року та в четвертому абзаці резолютивної частини рішення суду «79066,48 грн.» виправлено на «86 067 грн.».
Таким чином в управління освіти виникла заборгованість перед ОСОБА_2 в сумі 86067 грн.
Наказом начальника управління освіти Могилів-Подільської міської ради №60-к від 28 лютого 2018 року «Про скасування наказу № 119-к від 13 червня 2016 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_2 » скасовано попередній наказ № 119-к від 13 червня 2016 року.
На виконання рішення суду ОСОБА_2 на картковий рахунок 12 лютого    2018 року виплачено 30 915,03 грн. та 16 березня 2018 року виплачено                               38 368,92 грн., оскільки з призначеної судом суми відшкодування утримано та перераховано до місцевого бюджету податок з доходів фізичних осіб в                    сумі 15 492,04 грн. та військовий збір в сумі 1 291,01 грн.
Управлінню освіти від фізичної особи ОСОБА_1 в рахунок відшкодування шкоди перераховано три платежі на суму 30 915,03 грн. та двічі по 5 000 грн., на загальну суму 40 915,03 грн. відповідно.
Таким чином станом на 15 червня 2018 року управлінню освіти завдано шкоди на суму 45 152,24 грн., яка ОСОБА_1 не відшкодована
На даний час Могилів-Подільська міська рада ніяких дій щодо захисту свого порушеного права не вчинила, позов про відшкодування шкоди не подала, вимоги управління освіти відповідачем виконано лише частково, що порушує інтереси держави та є підставою для звернення прокурора з позовом до суду.
В ході розгляду справи керівником Могилів-Подільської місцевої прокуратури подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, оскільки відповідачем 26 липня 2018 року сплачено 28 368,92 грн. на рахунок управління освіти Могилів-Подільської міської ради.
Таким чином відповідачем відшкодовано кошти виплачені управлінням освіти ОСОБА_2 в розмірі 69 283,95 грн.
Проте з призначеної судом суми відшкодування утримано та перераховано до місцевого бюджету податок з доходів фізичних осіб в сумі 15 492,04 грн. та військовий збір в сумі 1 291,01 грн.
Таким чином відповідачем не повернуто витрати, понесені Управлінням освіти Могилів-Подільської міської ради, та перераховані до місцевого бюджету у вигляді податку з доходів фізичних осіб та військового збору на загальну суму 16 783,05 грн. А тому, керівник місцевої прокуратури просить стягнути з відповідача на користь Могилів-Подільської міської ради шкоду завдану незаконним звільненням працівника у розмірі 16 783,05 грн.
Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15 серпня 2019 року в задоволенні змінених позовних вимог керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Могилів-Подільської міської ради Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Управління освіти Могилів-Подільської міської ради, до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди відмовлено.
Рішення місцевого суду мотивоване тим, що шкода в розмірі, який був виплачений управлінням освіти ОСОБА_2 як заробітна плата за час вимушеного прогулу в розмірі 69 283,95 грн., відповідачем ОСОБА_1 відшкодована в повному обсязі.
Не погоджуючись з таким рішенням суду прокуратура Вінницької області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення просила його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги прокуратури та вирішити питання про розподіл судових витрат.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року апеляційну скаргу прокуратури Вінницької області задоволено частково, рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від                    15 серпня 2019 року скасовано.
Позовну заяву керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Могилів-Подільської міської ради Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Управління освіти Могилів-Подільської міської ради, до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди залишено без розгляду.
Апеляційний суд виходив з того, що прокурор не надав належних і допустимих доказів на підтвердження заяви про бездіяльність уповноваженого на державне представництво органу державної влади (місцевого самоврядування), якою було обґрунтована необхідність представництва прокурором інтересів держави.
Зокрема до позовної заяви долучено листи управління освіти Могилів-Подільської міської ради до ОСОБА_1 з проханням до останнього внести на рахунок управління освіти виплачені ОСОБА_2 кошти.                          Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази про повідомлення прокуратурою Могилів-Подільську міську раду щодо наміру представляти її інтереси в суді.
Поряд з цим, в ході розгляду справи, як зазначено вище, відповідачем здійснювались дії направлені на відшкодування завданої ним шкоди.
Апеляційний суд вважав, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що прокурор не навів чіткого і законного обґрунтування підстав здійснення представництва інтересів Могилів-Подільської міської ради в суді, а через те і не мав повноважень на ведення справи, проте, помилково вирішив спір по суті, тоді як в силу положень п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, мав залишити позов без розгляду.
19 грудня 2019 року заступник прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі Могилів - Подільської міської ради подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Вінницького апеляційного суду від                            27 листопада 2019 року та просив скасувати це судове рішення та направити справу .
Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;  справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;  справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;  інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.
Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, справи які (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження), є справи, які фактично можна поділити на справи: у яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; та справи незначної складності, які визначені судом малозначними, у тому числі малозначні в силу закону з ціною позову, що не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 
Предметом позову в цій справі є вимога про відшкодування шкоди у загальному розмірі 16 783,05 грн., що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (100 х 1 921 грн =191 200 грн.).
Таким чином ця справа є малозначною.
Доводи касаційної скарги також не свідчать про наявність виключень передбачених статтею 394 ЦПК України необхідних для оскарження судових рішень у малозначних справах.
У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню не встановлено.
З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.
Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
У Х В А Л И В :
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі                                                          Могилів - Подільської міської ради на постанову Вінницького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року в справі за позовом керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Могилів-Подільської міської ради Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Управління освіти Могилів-Подільської міської ради, до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                            В. М. Сімоненко