УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 січня 2020 року
м. Київ
справа № 333/2953/18
провадження № 51 – 200 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів:                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , вирок Комунарського  районного суду міста Запоріжжя від 14 лютого   2019 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року, 
встановив:
За вироком Комунарського  районного суду міста Запоріжжя від 14 лютого 2019 року ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді позбавлення волі за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК  на строк 1 рік, та на підставі ст. 75 КК звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік та покладено на останнього обов`язки, передбачені ст. 76 КК.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року вказаний вирок залишено без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону,просить скасувати вирок місцевого та ухвалу апеляційного судів та закрити кримінальне провадження, так як не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпані можливості їх отримати за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, захисник ОСОБА_4 ,посилаючись на незаконність, на його думку, вироку місцевого та ухвали апеляційного судів, наводить доводи, які фактично зводяться до його незгоди з наданою судами оцінкою доказам, заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Також захисник, указуючи на допущені, на його думку, судами першої і апеляційної інстанцій істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не обґрунтовує, як ці порушення вплинули на законність та обґрунтованість постановлених судових рішень, і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом постановлених щодо ОСОБА_5 судових рішень та закриття кримінального провадження, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 370, 412 цього Кодексу.
Крім того, касаційна скарга захисника  ОСОБА_4 не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційної скарги сторони захисту.
Відповідно до ст. 427 ч. 3 КПК якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.  
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд 
постановив:
Залишити касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 без руху і встановити йому семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

 
ОСОБА_1                                 ОСОБА_2                                      ОСОБА_3