Постанова   
Іменем України      
 
21 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 521/2951/17
провадження № 61-43736св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Державна казначейська служба України, прокуратура Одеської області, Головне управління національної поліції в Одеській області, 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Свидою Катериною Володимирівною , на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 04 грудня 2017 року в складі судді Сегеди О. М. та постанову апеляційного суду Одеської області від 17 липня 2018 року в складі колегії суддів: Кабанченко О. А., Рубан С. М., Желепи О. В.
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА 
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, прокуратури Одеської області, Головного управління національної поліції в Одеській області про відшкодування моральної шкоди.
Позовна заява мотивована тим, що постановою слідчого СВ Приморського РВ ОМУ ГУВМС України в Одеській області Ворсуляк А. О. від 23 жовтня 2010 року відносно нього порушено кримінальну справу № 104201000115 за ознаками злочину, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України, а згідно постанови від 01 листопада 2010 року його було притягнуто в якості обвинуваченого.
23 жовтня 2010 року слідчим СВ Приморського РВ ОМУ ГУВМС України 
в Одеській області Ворсуляк А. О. , ОСОБА_1 було затримано та відносно нього був складений протокол про затримання за підозрою у вчиненні злочину.
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2010 року 
у справі №9-3360/10 термін затримання ОСОБА_1 в ІВС ОМУ ГУМВС України 
в Одеській області було продовжено до 02 листопада 2010 року.
27 червня 2011 року прокурором Приморського району м. Одеси стосовно ОСОБА_1 затверджений обвинувальний висновок та разом з матеріалами кримінальної справи направлений до суду.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 грудня 2013 року кримінальну справу №104201000115 за обвинуваченням ОСОБА_1 за частиною третьою статті 27, частини п`ятої статті 190 КК України, ОСОБА_4 за частиною п`ятою статті 191 КК України повернуто до прокуратури Приморського району м. Одеси для проведення додаткового розслідування. Запобіжний захід підсудним було залишено у вигляді підписки про невиїзд.
Відомості про вчинення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 190 КК України 
14 березня 2014 року було внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР ) за № 12014160500002062.
27 червня 2014 року СВ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області Зубрицьким О. О. винесено постанову про закриття зазначеного кримінального провадження.
Таким чином, позивач незаконно перебував під слідством 44 місяці (з 23 жовтня 2010 року по 27 червня 2014 року) та під вартою - 11 днів (з 23 жовтня 
2010 року по 02листопада 2010 року).
Зазначав, що внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності та перебування під вартою, йому було завдано моральну шкоду, яка виразилася у нестерпних душевних стражданнях, в руйнуванні життєвих планів та соціальних в`язків, негативному впливі на честь, гідність та ділову репутацію, обмеження свободи пересування. 
Посилаючись на частину першу статті 1176 Цивільного кодексу України, 
статті 1-4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», ОСОБА_1 просив суд стягнути з державного бюджету України на його користь моральну шкоду у розмірі 1 000 000,00 грн шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до держави Україна, в особі Державної казначейської служби України, прокуратури Одеської області, Головного управління національної поліції в Одеській області, про відшкодування моральної шкоди залишено без задоволення.
Суд першої інстанції виходив з того, що кримінальне провадження триває, остаточного рішення не прийнято, провадження не закрито, отже відсутні підстави для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду Одеської області від 17 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2017 року змінено в частині обґрунтування мотивів відмови в задоволенні позову 
ОСОБА_1 . 
У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, оскільки заходи у вигляді обшуку, зняття та отримання інформаційних даних з каналів зв`язку, затримання, тримання від вартою, притягнення у якості обвинуваченого, були застосовані під час порушеної кримінальної справи в межах процесуальних дій, передбачених для розслідування кримінальної справи, і на час прийняття рішення у справі остаточно не встановлено, що такі відбувалися незаконно. Кримінальне провадження триває, то підстав для відшкодування шкоди саме з таких підстав немає.
Апеляційний суд змінив мотиви відмови у задоволенні позову в частині продовження дії щодо ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд після внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР 14 березня 2014 року, коли його не було повідомлено про підозру. Апеляційний суд зазначив, що задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди через застосування цих запобіжних заходів підставою для відшкодування моральної шкоди бути не можуть, оскільки факт незаконності дій або бездіяльності відповідного органу не встановлений у передбаченому законом процесуальному порядку. 
Аргументи учасників справи
У серпні 2018 року адвокат Свида К. В. в інтересах ОСОБА_1 подавдо Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Касаційна скарга мотивована тим, що суди порушили норми частини першої статей 6, 13 Конвенції про захист прав люди і основоположних свобод, статтю 56 Конституції України, суд першої інстанції - статті 8, 59, 60, 212, 213 ЦПК України (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення), а суд апеляційної інстанції - статті 5, 10, 78, 80, 81, 89, 263 ЦПК України, статтю 284 КПК України. 
Зазначає, що повторна постанова СВ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України 
в Одеській області Зубрицького О. О. від 30 грудня 2014 року про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 та ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України, в установленому КПК України порядку не скасована. Докази надані прокурором щодо продовження кримінального провадження не відповідають вимогам допустимості доказів, тому не можуть прийматися до уваги судами.  
У лютому  2019 року до Верховного Суду надійшли відзиви прокуратури Одеської області та Головного управління національної поліції в Одеській області на касаційну скаргу, в якому вони зазначають, що оскаржені судові рішення 
є законними і обґрунтованими.
Рух справи
УхвалоюВерховного Суду від 26 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження в цій справі.
01 жовтня 2019 року справу передано судді-доповідачу Краснощокову Є. В.
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Постановою слідчого СВ Шевченківського РВ ОМУ ГУВМС України в Одеській області Бабак Д. В. від 28 березня 2010 року порушено кримінальну справу №104201000115 по факту незаконного заволодіння майном 
ТОВ «Фірма Алмаз-Б», за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 190 КК України.
29 червня 2010 року було проведено обшук в нежитловому приміщенні офісу салону автопрокату «SIXT», який розташований по вул. Старопортофранківська, 55 в м. Одесі, та складено протокол обшуку.
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2010 року надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання позивача, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Цього ж дня за місцем проживання ОСОБА_1 проведено обшук, та складено протокол обшуку.
Постановою слідчого СВ Приморського РВ ОМУ ГУВМС України в Одеській області Ворсуляк А. О. від 23 жовтня 2010 року порушено відносно ОСОБА_1 кримінальну справу №104201000115 за ознаками злочину, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України.
Цього ж дня слідчим СВ Приморського РВ ОМУ ГУВМС України в Одеській області Ворсуляк А. О. , ОСОБА_1 було затримано та відносно нього був складений протокол про затримання за підозрою у вчиненні злочину.
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2010 року 
у справі №9-3360/10 термін затримання ОСОБА_1 в ІВС ОМУ ГУМВС України 
в Одеській області було продовжено до 02 листопада 2010 року.
Відповідно до постанови слідчого СВ Приморського РВ ОМУ ГУВМС України 
в Одеській області Ворсуляк А. О. від 01 листопада 2010 року ОСОБА_1 притягнуто в якості обвинуваченого в кримінальній справі №104201000115 та пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України.
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2010 року ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.
Постановою слідчого прокуратури Приморського району м. Одеси 
Стерницьким М. А. від 30 травня 2011 року ОСОБА_1 притягнуто в якості обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 27, частиною п`ятою статті190 КК України.
27 червня 2011 року прокурором Приморського району м. Одеси стосовно ОСОБА_1 затверджений обвинувальний висновок та разом з матеріалами кримінальної справи направлений до суду.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 грудня 2013 року кримінальну справу №104201000115 за обвинуваченням ОСОБА_1 за частиною третьою статті 27, частини п`ятої статті 190 КК України, ОСОБА_4 за частиною п`ятою статті 191 КК України повернуто до прокуратури Приморського району м. Одеси для проведення додаткового розслідування. Запобіжний захід підсудним було залишено у вигляді підписки про невиїзд.
Відомості про вчинення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України 
14 березня 2014 року внесено до  ЄДРДР за №12014160500002062.
27 червня 2014 року слідчим СВ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України 
в Одеській області Зубрицьким О. О. винесено постанову про закриття зазначеного кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 та ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України.
Постановою старшого прокурора прокуратури м. Одеси від 21 липня 2014 року постанову слідчого СВ Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області Зубріцького О. О. про закриття кримінального провадження скасовано. Матеріали досудового розслідування №12014160500002062 направлено слідчому для подальшого розслідування.
30 грудня 2014 року слідчим СВ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України 
в Одеській області Зубрицьким О. О. повторно винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 та ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України.
Постановою старшого прокурора прокуратури Приморського району м. Одеси від 24 липня 2015 року постанову слідчого СВ Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області Зубріцького О. О. від 27 червня 2014 року про закриття кримінального провадження скасовано. Матеріали досудового розслідування №12014160500002062 направлено слідчому для подальшого розслідування.
Згідно даних ЄРДР у кримінальному провадженні №12014160500002062 винесено постанову про закриття кримінального провадження від 27 червня 
2014 року, яку постановою процесуального керівника від 21 липня 2014 року скасовано. В подальшому 30 грудня 2014 року слідчим знову винесено постанову про закриття, яку скасовано постановою процесуального керівника 24 липня 2015 року. В мотивувальній частині постанови від 24 липня 2015 року зазначено, що «27.06.2014 року слідчим винесено постанову про закриття …», однак в даному випадку допущено технічну помилку, оскільки вказаною постановою скасовано саме постанову про закриття від 30 грудня 2014 року.
09 листопада 2017 року прокурором Одеської місцевої прокуратури 
№ 3 винесено постанову про уточнення мотивувальної частини постанови від 
24 липня 2015 року про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження № 12014160500002062 від 14 березня 2014 року, 
а саме «викласти третій абзац мотивувальної частини постанови процесуального керівника-старшого прокурора прокуратури Приморського району м. Одеси молодшого радника юстиції Кібець А. О. від 24 липня 2015 про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 
14 березня 2014 року №12014160500002062 в такій редакції: «30.12.2014 слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення».
На час вирішення спору судом зазначене кримінальне провадження знаходиться в провадженні слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі Мерліч М. А., остаточного рішення не прийнято, провадження не закрито.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових 
і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право 
в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частин першої, другої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових 
і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає 
у випадках, передбачених законом. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.
Згідно зі статтею 2 цього Закону право на відшкодування шкоди в розмірах 
і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді 
і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення.
Встановивши, що досудове розслідування у кримінальному провадженні 
№ 12014160500002062 триває, суди зробили правильний висновок, що у ОСОБА_1 право на відшкодування шкоди на підставі частини першої статті 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» на час вирішення справи судами першої та апеляційної інстанцій не виникло.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення суду першої інстанції в незміненій частині та рішення апеляційного суду постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржені рішення суду першої інстанції в незміненій частині та рішення апеляційного суду ? без змін.
Відповідно до частина другої статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 04 грудня 2017 року 
в незміненій апеляційним судом частині та постанову апеляційного суду Одеської області від 17 липня 2018 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                              Є. В. Краснощоков 
 
І. О. Дундар
 
В. І. Крат