КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 22-ц/824/2559/2020                        Головуючий в 1-й інстанції - Батрін О.В.
             757/34657/15                                                                                 Доповідач Чобіток А.О.
                                        
                                                              П О С Т А Н О В А
                                                                Іменем України 
 
19 лютого  2020 року  Київський апеляційний суд  у складі колегії суддів:
                 
   головуючого судді       -     Чобіток А.О.
            суддів     -                             Немировської О.В., Ящук Т.І.
 
            розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1   на рішення  Печерського районного суду м. Києва від 01 серпня 2019 року  в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» про стягнення матеріальної шкоди, пені та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки ,-
 
                                                                у с т а н о в и в :
У вересні 2015 позивач ОСОБА_1 пред`явила позов до ОСОБА_2 , ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», ТзДВ «Експрес Страхування» про стягнення матеріальної шкоди, пені та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Зазначала, що 15.10.2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Хюндай, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_2 , який належить останньому на праві власності та автомобіля марки Шевроле, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який на праві власності належить їй, у результаті чого її автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 15.11.2013 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним в дорожньо-транспортній пригоді за ст. 124 КУпАП. На час дорожньо-транспортної пригоди  її автомобіль був застрахований у відповідача ТзДВ «Експрес Страхування» на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 202.13.2168249 від 12.04.2013 року та у виконання договору нею сплачено страховий платіж. Про дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_3 повідомив страховика у визначений договором строк та вона надала всі необхідні документи. У зв`язку з цим страховиком проведено дослідження пошкодження автомобіля та на підставі рахунку-фактури № 0000133473 визначено вартість пошкоджених деталей автомобіля та його ремонт на суму 7 809 грн. 97 коп.. Страховиком їй було виплачене страхове відшкодування за вирахуванням франшизи у розмірі 6 097 грн. 97 коп.. Не погоджуючись з вказаною сумою, вона за власний кошт провела експертизу, за висновком якої вартість відновлювального ремонту її автомобіля складає 13 818 грн. 87 коп.. Враховуючи не виконання страховиком умов договору вона звернулась до страховика із заявою про розірвання договору та повернення їй сплаченого страхового платежу. 
Посилаючись на те, що  її вимоги страховиком не виконані, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ТзДВ «Експрес Страхування» суму сплаченого страхового платежу в розмірі 13 983 грн. 62 коп..
           Крім того, зважаючи на те, що на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «УТСК», а їй не повністю відшкодовано завдану майнову шкоду, ОСОБА_1 також звернулась до ПрАТ «УТСК» із заявою на виплату страхового відшкодування. Оскільки відповідач ПрАТ «УТСК» умови договору страхування цивільно-правової відповідальності не виконав, не виплатив їй суму завданої шкоди, то позивач просила суд стягнути з ПрАТ «УТСК» завдану майнову шкоду відповідно до звіту № 398 від 7.11.2013р. у розмірі 13 818 грн. 87 коп. та витрати на її проведення у розмірі 749 грн., що разом складає 14 567 грн. 87 коп. та що з урахуванням реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, яку позивач обраховує у подвійному розмірі з урахуванням інфляції у розмірі 29 135 грн. 74 коп.; пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 14 867 грн. 21 коп.; 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, що проявилась в душевних стражданнях позивача з приводу невиплати страхового відшкодування.
Також позивач  просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь 4 950 грн. 40 коп. втрати товарної  вартості пошкодженого автомобіля відповідно до звіту № 398 від 7.11.2013 р. та 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, що проявилась в душевних стражданнях позивача з приводу пошкодженого автомобіля.
24 березня 2016 року позивачем подано додаткові пояснення до позову (т. 1 а.с. 96), відповідно до яких вона просила врахувати висновок експертизи № 582 від 25.11.2015 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку складає  29 984 грн. 86 коп., вартість експертизи 745 грн. та 504 грн., а всього 31 233 грн. 86 коп. У зв`язку з цим, невідшкодований збиток з ПрАТ «УТСК» складає 31 233 грн. 86 коп. та пеня за несвоєчасну виплату відшкодування з цієї суми у розмірі 14 867 грн. 21 коп..
18 березня 2018 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог (т. 2 а.с. 60), відповідно до якої просила стягнути:
- з ПрАТ «УТСК» майнову шкоду з урахуванням пені, інфляційних втрат та 3 % річних у розмірі 108 187 грн. 64 коп.;
- з ТзДВ «Експрес Страхування»  47 042 грн. 58 коп., що складається зі страхового платежу, пені, інфляційних втрат, 3 % річних;
- з ОСОБА_2 12 041 грн. 49 коп., що складається з вартості втрати товарної вартості автомобіля, інфляційних втрат та 3 % річних, 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.
3 квітня 2018 року надійшла заява від представника відповідача ТзДВ «Експрес Страхування»   про застосування строків позовної давності до позовних вимог про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних (т. 2 а.с. 83-84).
10 квітня 2018 року від представника відповідача ПрАТ «УТСК» надійшов відзив на позов (т. 2 а.с. 72-78),   у якому просив застосувати наслідки спливу строків позовної давності щодо вимог про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних (т. 2 а.с. 87-89).
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 01 серпня 2019 року позов задоволено частково. Вирішено стягнути на користь ОСОБА_1 з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»  19 773 грн. 59 коп. та 480 грн. судового збору, з ОСОБА_4 12 275 грн. 12 коп. майнової шкоди, 2 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, 480 грн. судового збору. Стягнути на користь  держави з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»  197 грн. 74 коп. судового збору, з ОСОБА_2 - 169 грн. 67 коп. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що  суд першої інстанції при вирішенні даного спору порушив норми  процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права. Після  дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15.10.2013 року, на виконання умов договору добровільного страхування ОСОБА_3 письмово повідомив ТзДВ «Експрес Страхування»  про настання події, що має ознаки страхового випадку. Цього ж дня ТзДВ «Експрес Страхування»   проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та складено акт огляду транспортного засобу від 17.10.2013 року. Проте судом не надано належної оцінки тій обставині,що  в матеріалах справи відсутні підтвердження  повноваження особи на здійснення  огляду транспортного засобу та складання акту огляду, а відтак страховиком порушено п.8.5.6 договору. На думку позивача, є хибним висновок суду про те, що  положення договору страхування не передбачено за опцією  « Пріоритет СТО» здійснювати страхове відшкодування на підставі висновку експертизи чи досліджування, проведеної на підставі страхувальника. Безпідставно судом зроблений висновок про те,що позивач отримала 6 097,97 грн. страхового відшкодування шляхом перерахування  ТзДВ «Експрес Страхування»   коштів на СТО ,оскільки страховиком було здійснено виплату якійсь ОСОБА_1 , що є доказом того,що страховиком  так і не було здійснено виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 , згідно з  її заявою. Вказана обставина  позбавила позивача отримати належний ремонт автомобіля. З порушенням норм матеріального та процесуального  права не взято судом до уваги висновок експерта № 398 від   07 листопада 2013 року, яким доводиться необ`єктивність працівників СТО  при  розрахунку вартості ремонту автомобіля ,що стало підставою не довіряти   цим майстрам ремонт її автомобіля. Не ґрунтується на вимогах ЗУ «Про страхування» та обставинах справи висновок суду про відсутність підстав для розірвання договору страхування, оскільки договір страхування припинив свою дію 16.04.2014 року. Суд не звернув уваги на те, що на момент її звернення договір не був розірваний. Безпідставно судом  було відхилено висновок експерта №582 від 25.11.2015 року, яким визначено вартість майнової шкоди, завданої їй внаслідок пошкодження автомобіля та не задоволено її вимоги до  ПрАТ «УТСК» в повному об`ємі.
У відзиві на апеляційну скаргу  представник ТзДВ «Експрес Страхування»   зазначив,що  рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ТзДВ «Експрес Страхування»   є законним.
Представник ПрАТ «УТСК» у відзиві на апеляційну скаргу позивача просить залишити рішення суду першої інстанції без змін,оскільки вважає його законним та обґрунтованим,а апеляційну скаргу безпідставною.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія  суддів приходить до наступного.
Судом встановлено, що 12.04.2013 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем  ТзДВ «Експрес Страхування» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави № 202.13.2168249, відповідно до якого застраховано автомобіль Шевроле, д.н.з. НОМЕР_2 (т. 2 а.с. 160-163). Відповідно до частини «А» договору страхування вигодонабувачем за договором страхування визначено ПАТ «Кредобанк».
15.10.2013 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Хюндай, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_2 та який належить останньому на праві власності та автомобіля марки Шевроле, д.н.з. НОМЕР_2   під керуванням ОСОБА_3 , який на праві власності належить позивачу, у результаті чого автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень.
На виконання умов договору добровільного страхування ОСОБА_3 письмово повідомив ТзДВ «Експрес Страхування» про настання події, що має ознаки страхового випадку (т. 1 а.с. 6).
Цього ж дня ТзДВ «Експрес Страхування» проведено огляд пошкодженого застрахованого транспортного засобу та складено акт огляду транспортного засобу від 17.10.2013 р. (т. 2 а.с. 101-102).
Згідно з п. 8 договору заяви на страхування від 12.04.2013 р. № 202.13.2168249, яка є невід`ємною частиною договору страхування транспортного засобу, страхувальником було обрано опцію «пріоритет виплати - СТО».
Відповідно до п. 9.7.2 п. 9.7 договору страхування транспортного засобу у разі обрання страхувальником опції «пріоритет СТО», за умови перерахування коштів на СТО для здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу, або перерахування страхувальнику або вигодонабувачу, якщо роботи по відновленню транспортного засобу вже оплачені, розмір збитку визначається та страхове відшкодування виплачується на підставі кошторису ремонтних робіт, рахунків-фактур, нарядів-замовлень, актів виконаних робіт та інших документів, які підтверджують вартість та факт виконання відновлювального ремонту на СТО, яка підтримує гарантійні зобов`язання виробника.
Таким чином, керуючись п. 8 заяви на страхування та п.п. 9.7.2 п. 9.7 договору страхування транспортного засобу, страховиком на підставі рахунку-фактури ПАТ «Українська автомобільна корпорація» філія «Автоцентру на Столичному» № 0000133473 від 29.10.2013 р. визначено розмір збитку, що був завданий застрахованому транспортного засобу, внаслідок події, що сталася 15.10.2013 р. в   сумі 7 809,97 грн. (т. 2 а.с. 97).
Ця вартість також підтверджена листом філії «Автоцентру на Столичному» від 22.12.2015 р. № 09.1-04/90 (т. 1 а.с. 93).
Згідно з п. 8.5.5 договору страхування транспортного засобу страховик зобов`язаний протягом 15 п`ятнадцяти робочих днів з дати, коли йому було надано останній зі всіх документів, які передбачені розділом 11 частини «Б» договору, скласти страховий акт та прийняти рішення про виплату або про відмову у виплаті страхового відшкодування.
Відповідно до п. 8.5.8 договору страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування протягом 20 робочих днів з дати підписання страхового акту.
Останній документ, а саме рахунок-фактуру страховик отримав 29.10.2013 р., а вже 01.11.2013 р. прийняв рішення про виплату страхового відшкодування страхувальнику, склав страховий акт № 3.13.3355-1 від 01.11.2013 р. та в той же день виплатив страхове відшкодування у розмірі 7 809,97 - 1 712 (франшиза) = 6 097,97 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 18620 від 01.11.2013 р..
Страхове відшкодування було перераховано 1.11.2013 року (т. 1 а.с. 21 на звороті) на рахунок СТО згідно із заявою позивача від 17.10.2013 року (т. 2 а.с. 98).
Будь-яких документів щодо необхідності додаткового ремонту транспортного засобу відповідачу ТзДВ «Експрес Страхування» ані з СТО, ані від позивача не надходило.
Таким чином, позивач отримала 6 097,97 грн. страхового відшкодування шляхом перерахування коштів страховиком на СТО.
Вказана сума була перерахована на СТО відповідно до умов договору, СТО були замовлені відповідні запчастини для ремонту автомобіля позивача, які прибули на СТО, позивач про вказане була проінформована, проте станом на 22.12.2015 року автомобіль позивача не був відремонтований з причин не надання транспортного засобу. Письмової відповіді щодо відмови ремонту автомобіля на СТО також не надходило (т. 2 а.с. 100).
На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована відповідачем ПрАт «УТСК» (т. 1 а.с. 13).
15.11.13 р. до ПрАТ «УТСК» звернулася позивач з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (т. 2 а.с. 90-92). В зазначеному повідомленні в графі «відомості про взаєморозрахунки між учасниками ДТП» позивачем зазначено, що «НЕ БЬІЛО», а також в заяві від 25.11.13 р. позивач підтвердила факт того, що не отримувала грошові кошти від будь-яких осіб на ремонт транспортного засобу.
На запит ПрАТ «УТСК» страхова компанія ТДВ «Експрес Страхування» повідомила, що страхове відшкодування за згаданим випадком було сплачено на рахунок СТО 01.11.2013 р. в розмірі 6 097,97 грн..
Згодом дана сума була відшкодована ПрАТ «УТСК» відповідачу - ТДВ «Експрес Страхування» в порядку регресу.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України  судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог до ТДВ «Експрес Страхування» та задовольняючи частко позовні вимоги до ПрАТ «УТСК» та ОСОБА_2 , стягуючи на користь позивача відповідно 19 773 грн. 59 коп. та 12 275 грн.12 коп. у відшкодування майнової шкоди, 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що страховиком ТДВ «Експрес Страхування» було виплачено страхове відшкодування з розрахунку суми, зазначеної у калькуляції СТО, яка повинна була здійснити ремонт пошкодженого транспортного засобу позивача, тобто з розрахунку розміру реального збитку, завданого позивачу, тобто ТДВ «Експрес Страхування» було здійснено виплату у обсягах та у строки, прямо передбачених договором страхування та відповідно до чинного законодавства. При цьму судом надана позивачем експертиза № 398 від 7 листопада 2013 року не взята до уваги як підтвердження розміру завданого прямого збитку, оскільки такий порядок визначення збитку суперечить умовам договору страхування, які обрала позивач (п. 8 заяви на страхування та п. 9.7.2 п. 9.7 договору страхування). Суд відхилив доводи позивача та її представника, що відповідачем страхове відшкодування сплачене на СТО за платіжним дорученням, яке не відповідає положенням законодавства (не правильно вказано прізвище позивача: зазначено ОСОБА_1 замість правильного ОСОБА_1 ) (т. 1 а.с. 21 на звороті), що позбавляє позивача отримати належний ремонт автомобіля, та зазначив, що у вказаному платіжному дорученні  окрім прізвища зазначені всі інші ідентифікуючі дані з приводу виплати страхового відшкодування (номер та дата договору  страхування) на ім`я позивача, що  також підтверджується листом СТО «Автоцентр на Столичному» (т. 2 а.с. 100).
Встановивши, що згідно з п. 8.3.3 договору страхувальник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати страхові платежі відповідно до умов частини «А» договору, а позивачем сплачено частину страхового платежу лише за перший рік, і за період 16.04.2013 р. - 15.04.2014 р.і в передбачений договором строк до 15.04.2014 року нею платіж не сплачений, в зв`язку з чим договір страхування припинив свою дію ще 16.04.2014 року,суд відмовив в задоволенні позову до  ТДВ «Експрес Страхування» про розірвання договору та повернення сплаченого страхового платежу.
Прийшовши до висновку, що позивач має право на отримання іншої частини шкоди у розмірі збитків, відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, зокрема і від страхової компанії ПрАТ «УТСК», якою було застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2 , суд першої інстанції при визначенні розміру страхового відшкодування взяв дані звіту №398 від 07.11.2013 року,яким визначено розмір майнової шкоди у сумі 13 818 грн.87 коп. та сума втрати товарної вартості автомобіля у розмірі 4 950 грн.40 коп. та  з урахуванням ст..625 ЦК України стягнув на користь позивачки з ПрАТ «УТСК»  19 773,59 грн. та з ОСОБА_2 - 12 275,12 грн. майнової шкоди, 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди.
Колегія суддів уважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та вимогам закону, що регулює правовідносини, які виникли  між сторонами. Доводи  апеляційної скарги вказаний висновок не спростовують.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
 Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 
Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
 
            В апеляційній скарзі позивач зазначає про  те, що судом безпідставно прийнято як доказ акт огляду її транспортного засобу, який складений ОСОБА_6 без підтверджень його повноважень на здійснення таких дій від імені ТзДВ « Експрес Страхування», а відтак, на її думку, відсутні підтвердження виконання вказаною страховою компанією  вимог  п.8.5.6. договору страхування,що є порушенням договору, у зв`язку з чим  неправильно визначено розмір страхового відшкодування.
Даний довід апеляційної скарги спростовується самим актом огляду транспортного засобу позивача, зі змісту якого вбачається її особиста присутність при цьому, про що свідчить її підпис, і будь-яких зауважень з її боку щодо порушення порядку проведення огляду автомобіля  в акті не вказано.
Згідно з п. 8 договору заяви на страхування від 12.04.2013 р. № 202.13.2168249, яка є невід`ємною частиною договору страхування транспортного засобу, страхувальником було обрано опцію «пріоритет виплати - СТО» (т. 2 а.с.98)
Відповідно до п. 9.7.2 п. 9.7 договору страхування транспортного засобу у разі обрання страхувальником опції «пріоритет СТО», за умови перерахування коштів на СТО для здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу, або перерахування страхувальнику або вигодонабувачу, якщо роботи по відновленню транспортного засобу вже оплачені, розмір збитку визначається та страхове відшкодування виплачується на підставі кошторису ремонтних робіт, рахунків-фактур, нарядів-замовлень, актів виконаних робіт та інших документів, які підтверджують вартість та факт виконання відновлювального ремонту на СТО, яка підтримує гарантійні зобов`язання виробника.
Позивач  зазначає, що є хибним висновок суду про те, що умовами договору страхування не передбачено виплату страхового відшкодування на підставі висновку експерта, посилаючись на приклади визначення розміру страхового відшкодування ТзДВ «Експрс Страхування» ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ..
Колегія суддів відхиляє вказані доводи апеляційної скарги, оскільки вказані позивачем  приклади не можуть вважатись належними та допустимими доказами в даній справі у розумінні ст. ст.77,78  ЦПК України і вважає обґрунтованим відхилення судом першої інстанції  наданого позивачем  висновку експертного автотоварознавчого дослідження №398 від 07.11.2013 року з посиланням на ст..990 ЦК України та п.п.9.7.2,9.7 частини Б договору страхування від 12.04.2013 року № 202.13.2168249.
Не заслуговує на увагу твердження позивача про невиконання ТзДВ «Експрс Страхування» зобов`язання щодо  сплати їй страхового відшкодування,оскільки в платіжному дорученні № 18620 від 01.11.2013 року про перерахування страхового відшкодування  Філії АЦ на Столичному у розмірі  6097, зазначено прізвище ОСОБА_1 ..
Колегія суддів погоджується з підставами, за якими судом  першої інстанції вказане посилання позивача  відхилено та правильно зазначено в рішення, що окрім прізвища у вказаному в платіжному дорученні зазначені всі інші ідентифікуючі дані з приводу виплати страхового відшкодування (номер та дата договору страхування) саме ОСОБА_1 , про що свідчить також лист СТО «Автоцентр на Столичному»  на ім`я позивача  (т. 2 а.с. 100).
Колегія суддів звертає увагу, що в самій апеляційній скарзі позивач визнає свою відмову від ремонту належного їй автомобіля на зазначеному  СТО.
Підлягають відхиленню доводи апеляційної скарги позивача стосовно безпідставної відмови у позові про повернення сплаченого страхового платежу з ТДВ «Експрес Страхування» у зв`язку з невиконанням останнім умов договору страхування.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про страхування» дія договору страхування припиняється та втрачає чинність за згодою сторін, а також уразі несплати страхувальником страхових платежів у встановлені договором строки. При цьому договір вважається достроково припиненим у випадку, якщо перший (або черговий) страховий платіж не був сплачений за письмовою вимогою страховика протягом десяти робочих днів пред`явлення такої вимоги страхувальнику, якщо інше не передбачено умовами договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір припиняється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.
Суд при вирішенні спору в цій частині,керуючись вказаними нормами матеріального права,  виходив з того, що не може бути розірваний договір, який припинив свою дію.
Колегія суддів вважає,що суд першої інстанції, проаналізувавши  п.п. 5.2,5.5 договору страхування, які визначають порядок дострокового припинення цього договору та встановивши, що вигодонабувачем - ПАТ «Кредобанк» не було надано згоди на розірвання договору, прийшов до правильного висновку про відсутність підстав до задоволення позову в цій частині.
До того ж на час пред`явлення вказаної вимоги договір страхування припинив свою дію в силу не сплати позивачем страхового платежу до 15.04.2014 року. 
Суд першої інстанції підставно врахував результати проведеної Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг,  перевірки письмового звернення позивача щодо порушення ТДВ «Експрес Страхування» вимог страхового законодавства при врегулюванні зазначеної події. Будь-яких порушень контролюючим органом не зафіксовано (т. 1 а.с. 52-53).
На спростування вказаних висновків суду позивачем не надано доказів та на наявність таких в апеляційній скарзі не вказано.
Не заслуговує  на увагу аргумент апеляційної скарги про безпідставне відхилення судом наданого нею  висновку експертного дослідження з визначення вартості майнової шкоди КТС №582 від  25.11.2015 року , оскільки суд першої інстанції з додержанням вимог ст.89 ЦПК України дійшов висновку про невідповідність  вказаного експертного дослідження вимогам положенням п. 1.2. 4.1, 4.3, 4.4, 4.4.1, 5.1, 5.5, 5.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за № 1074/8395є.
            Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність рішення суду першої інстанції та відсутність підстав до його скасування.
З огляду на викладене  колегія суддів не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали за клопотанням представника ОСОБА_1 від 03.02.2020 року.
           Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України,суд апеляційної інстанції,-
                                                                 п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 Рішення  Печерського районного суду міста Києва від 01 серпня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до ч. 3 ст.389 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

     Головуючий:                                                                 А.О. Чобіток 
 
     Судді:                                                                             О. В.Немировська  
 
                                                                                                          Т. І. Ящук