УХВАЛА

21 лютого 2020 року 
Київ
справа №280/1157/19
адміністративне провадження №К/9901/3008/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Олендера І.Я., 
суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.06.2019 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28.10.2019 у справі №280/1157/19 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Запоріжоілгруп» до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Головне управління ДФС у Запорізькій області 24.01.2020 звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду. При цьому, у зв`язку з пропуском процесуального строку на касаційне оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.06.2019 та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 28.10.2019 у справі №280/1157/19, відповідачем у касаційній скарзі порушено питання про його поновлення.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку при поданні касаційної скарги відповідач послався на те, що відсутність прозорого та швидкого алгоритму для зарахування на адресу судових органів здійснених платежів по сплаті судового збору, та автоматичного врахування таких даних при прийнятті процесуальних рішень, створює істотні перешкоди та труднощі у реалізації, в тому числі державними органами, права на судовий захист. На переконання скаржника, факт сплати 21.12.2019 суми судового збору за подання касаційної скарги у даній справі свідчить про активне вжиття Головним управлінням ДФС у Запорізькій області заходів своєчасного виконання процесуального обов`язку з оскарження судових рішень у даній справі.

Також відповідач вважає, що приведення касаційної скарги у відповідність до положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (надання платіжного документа) та дотримання процесуальних строків касаційного оскарження при первинному зверненні до Верховного Суду є підставою для поновлення пропущеного строку вдруге поданої касаційної скарги та відкриття касаційного провадження у даній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 30.01.2020 касаційну скаргу було залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 332 КАС України у зав`язку з тим, що касаційна скарга подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, а наведені скаржником у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження підстави визнані судом неповажними. Цією ж ухвалою відповідачу визначено строк на усунення виявлених судом недоліків, терміном у десять днів з дня отримання копії даної ухвали, протягом якого особа має право надати суду заяву із зазначенням інших обґрунтованих підстав на підтвердження поважності причин пропуску такого строку з доданням доказів на їх підтвердження. 

Вказану ухвалу Верховного Суду вручено представнику заявника 03.02.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 

На виконання вимог ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху на адресу суду 14.02.2020 надійшло клопотання Головного управління ДФС у Запорізькій області про усунення недоліків касаційної скарги, в якому відповідачем, в обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, зазначено причини попуску процесуального строку касаційного оскарження аналогічні тим, що були вказані при поданні касаційної скарги, та які судом було визнано неповажними. Інших умотивованих доводів, які б підтверджували поважність підстав пропуску строку касаційного оскарження податковим органом не наведено.

На переконання Головного управління ДФС у Запорізькій області, саме об`єктивні причини, що не залежали від волі відповідача (відсутність прозорого та швидкого алгоритму для зарахування на адресу судових органів здійснених органами казначейської служби платежів по сплаті судового збору, та автоматичного врахування таких даних при прийнятті процесуальних рішень), створили істотні перешкоди та труднощі у реалізації державними органами, в тому числі і відповідачем, права на судовий захист.

Скаржник вважає, що оскільки обставини, які слугували підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги відсутні, повторне оскарження судових рішень у касаційному порядку має супроводжуватися безумовним відкриттям касаційного оскарження з вирішенням прави по суті позовних вимог. На думку відповідача, своєчасне подання касаційної скарги при первинному зверненні до суду є підставою для поновлення пропущеного строку вдруге поданої касаційної скарги.

Разом з тим, наведені податковим органом у клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження підстави не можуть бути визнані поважними, з огляду на наступне.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Аналіз положень статей 5, 13, 328, 329 КАС України дозволяє дійти висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених   КАС України   певних процесуальних дій. 

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними,  строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом    процесуальний    строк подання касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин. 

Втім, доводи податкового органу щодо відсутності прозорого та швидкого алгоритму для зарахування на адресу судових органів здійснених органами казначейської служби платежів по сплаті судового збору не свідчать про поважність підстав пропуску строку касаційного оскарження у даній справі, оскільки Головне управління ДФС у Запорізькій області є суб`єктом владних повноважень, що здійснює свою діяльність на професійній основі, а тому неухильне виконання посадовими особами державного органу своїх фахових обов`язків не повинно ставитись у залежність від організації роботи податкового органу.

Наведені Головним управлінням ДФС у Запорізькій області обставини є виключно проблемою внутрішньої організації роботи суб`єкта владних повноважень та не дають особі права у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судових рішень. 

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя. 

Статтею 330 КАС України визначено, що однією з вимог касаційної скарги є надання документа про сплату судового збору. 

Особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Проте, на підтвердження доводів викладених у клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження вчинення дій з метою своєчасної сплати судового збору за подання касаційної скарги у даній справі та неухильного виконання останнім покладених на нього нормами КАС України процесуальних обов`язків щодо оформлення касаційної скарги у відповідності до вимог закону, зокрема, своєчасно надання доказів сплати судового збору.

Особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк. КАС України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин. 

Разом з тим, зазначені відповідачем у клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження підстави не відповідають наведеним вище критеріям і не можуть бути визнані судом поважними, оскільки не є такими, що не залежать від волі особи, яка подає касаційну скаргу.

Також, Верховний Суд звертає увагу, що при вирішенні питання про поновлення строку касаційного оскарження суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого статтею 329 КАС України строку касаційного оскарження до дати звернення з касаційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої касаційної скарги/відмови у відкритті касаційного провадження за вперше поданою касаційною скаргою до дати повторного звернення з касаційною скаргою і так далі.

Так, керуючись частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 №3262, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень з`ясовано, що Верховний Суду ухвалою від 14.01.2020 подану раніше Головним управлінням ДФС у Запорізькій області касаційну скаргу у справі №280/1157/19 повернув заявнику з підстав неусунення останнім недоліків касаційної скарги визначених ухвалою Верховного Суду від 12.12.2019 про залишення касаційної скарги без руху (ненадання документа про сплату судового збору).

Втім обґрунтованих доводів та належних і допустимих доказів на підтвердження наявності у останнього об`єктивних перешкод, які унеможливили реалізацію права на судовий захист у касаційному порядку в межах визначених КАС України процесуальних строків, з урахуванням того, що судовий збір за подання касаційної скарги у даній справі було проведено органами казначейської служби 24.12.2019, про що свідчить надане відповідачем платіжне доручення №82 від 21.12.2019, відповідачем у поданому клопотанні не зазначено.

В поданні повторної касаційної скарги 23.01.2020, з урахуванням сплати судового збору 24.12.2019, Суд не вбачає наміру добросовісної реалізації належного особі права на касаційне оскарження судових рішень та забезпечення неухильного виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги.

При цьому, Суд вважає за необхідне зазначити, що звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на касаційне оскарження, то реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків встановлених положеннями КАС України. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи вищезазначене, Суд не вбачає підстав для визнання, викладених відповідачем у клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження, причин пропуску такого строку поважними. 

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Враховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 333 КАС України, -

у х в а л и в:

Відмовити Головному управлінню ДФС у Запорізькій області у поновленні строку на касаційне оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.06.2019 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28.10.2019 у справі №280/1157/19. 

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.06.2019 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28.10.2019 у справі №280/1157/19 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Запоріжоілгруп» до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

....................

....................

.....................
І.Я. Олендер
І.А. Гончарова
Р.Ф. Ханова
Судді Верховного Суду