УХВАЛА

11 лютого 2020 року 
Київ
справа №2340/4259/18
адміністративне провадження №К/9901/4015/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Кашпур О.В.,
суддів - Радишевської О.Р., Уханенка С.А., 

перевіривши касаційну скаргу Софіївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від             13 серпня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Софіївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,   
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , Софіївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, в якому просила: 
- визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача 1 від 10.09.2018 №89 «Про дострокове припинення повноважень секретаря Софіївської сільської ради ОСОБА_1 »;
- поновити позивача на попередній посаді;
- стягнути на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від   17 грудня 2019 року, позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Софіївського сільського голови ОСОБА_2 від 10.09.2018 №89 «Про дострокове припинення повноважень секретаря Софіївської сільської ради ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді секретаря Софіївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області. Стягнуто з Софіївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 138609 (сто тридцять вісім тисяч шістсот дев`ять) грн 50 коп. з утриманням податків та інших обов`язкових платежів.
Не погоджуючись із указаними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 07 лютого 2020 року відповідач-2 подав касаційну скаргу до Суду за допомогою засобів поштового зв`язку.  
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від                 15 січня 2020 року №460-ІХ (у редакції, яка діє з 08 лютого 2020 року) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
Відповідно до частини першої статті 334 КАС України (у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі. 
Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за поданою касаційною скаргою, Верховний Суд виходить із такого. 
Пункт 8 частини другої  статті 129 Конституції України  серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують  стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і  стаття 13 КАС України.
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом. 
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України (у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. 
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково. 
За змістом пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України (у редакції, чинній до              08 лютого 2020 року) для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. 
В свою чергу, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України (у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року), справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
З оскаржуваних судових рішень та зі змісту касаційної скарги вбачається, що спірні правовідносини у цій справі склались з приводу проходження позивачем публічної служби на посаді секретаря Софіївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області (п`ята категорія посад в органах місцевого самоврядування).
За таких обставин та правового врегулювання спірні правовідносини, що склались, відносяться до справ незначної складності. 
Дослідивши встановлені судами першої й апеляційної інстанцій обставини справи, вивчивши викладені у касаційній скарзі доводи й обґрунтування, з`ясувавши характер спірних правовідносин, Верховний Суд прийшов до висновку про відсутність у цьому випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, крім того, судом не встановлено виключень щодо посади позивача у цій справі в аспекті пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України в поєднанні зі статтею 50 Закону України «Про запобігання корупції».
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України (в редакції, чинній до  08 лютого 2020 року) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відтак, підстави для відкриття касаційного провадження відсутні. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
у х в а л и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Софіївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Софіївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.  
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                                О. В. Кашпур          

Судді :                                                                                          О.Р. Радишевська 

          С.А. Уханенко