Справа № 343/1944/17 
Провадження № 22-ц/4808/104/20 
Головуючий у 1 інстанції Керніцький І. І. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої   Томин О.О.
суддів:   Мелінишин Г.П., Ясеновенко Л.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Долинського районного суду, постановлену головуючим суддею Керніцьким І.І. 5 листопада 2019 року в м. Долина у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання реконструйованого житлового будинку та господарських будівель об`єктом спільної сумісної власності подружжя,
в с т а н о в и в:
У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про визнання реконструйованого житлового будинку та господарських будівель об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
Рішенням Долинського районного суду від 03.06.2019 року позов задоволено. Визнано майно, а саме: реконструйований житловий будинок і господарські будівлі та споруди по АДРЕСА_1 , а саме: будинок загальною площею 117,7 кв.м. (літ. А), стайня площею 28,9 кв.м. (літ. Б), стодола площею 23,4 кв.м. (літ. В), шопа площею 13,8 кв.м. (літ. Г), літня кухня загальною площею 17,5 кв.м. (літ. Д), гараж загальною площею 23,2 кв.м. (літ. Е), баня загальною площею 19,3 кв.м. (літ. Є), вбиральня площею 1,4 кв.м. (літ. Ж), криниця (№1), ворота (№2), огорожа (№3) спільною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на частку реконструйованого житлового будинку і господарських будівель та споруд по         АДРЕСА_1 , а саме: будинок загальною площею 117,7 кв.м. (літ. А), стайня площею 28,9 кв.м. (літ. Б), стодола площею 23,4 кв.м. (літ. В), шопа площею 13,8 кв.м. (літ. Г), літня кухня загальною площею 17,5 кв.м. (літ. Д), гараж загальною площею 23,2 кв.м. (літ. Е), баня загальною площею 19,3 кв.м. (літ. Є), вбиральня площею 1,4 кв.м. (літ. Ж), криниця (№1), ворота (№2), огорожа (№3).
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 29.07.2019 року рішення Долинського районного суду від 03.06.2019 року залишено без змін.
Ухвалою Долинського районного суду від 05.11.2019 року виправлено описку у резолютивній частині рішення Долинського районного суду від 3 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання реконструйованого житлового будинку та господарських будівель об`єктом спільної сумісної власності подружжя у порядку ст. 62 СК України, зазначивши: «визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку реконструйованого житлового будинку і господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , а саме: будинок загальною площею  117,7 кв.м. (літ. А), стайня площею 28,9 кв.м. (літ. Б), стодола площею 23,4 кв.м. (літ. В), шопа площею 13,8 кв.м. (літ. Г), літня кухня загальною площею 17,5 кв.м. (літ. Д), гараж загальною площею 23,2 кв.м. (літ. Е), баня загальною площею 19,3 кв.м. (літ. Є), вбиральня площею 1,4 кв.м. (літ. Ж), криниця (№1), ворота (№2), огорожа (№3)».
На дану ухвалу суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що така є незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права.
Зокрема, зазначає, що позивач ОСОБА_3 не мала права ставити питання про визнання спільної сумісної власності на цілий будинок та господарські споруди по         АДРЕСА_1 , а лише про відшкодування своїх затрат в їх реконструкції.
Також суд не скасувавши договір дарування від 11.10.1996 року надав частку подарованого житлового будинку і господарських будівель та споруд ОСОБА_3 , чим позбавив права на спадкування будинку, господарських будівель та споруд сина       ОСОБА_4 - ОСОБА_1 .
При цьому вважає, що позивач не надала суду жодних документів про те, що вона за свої кошти купляла будівельні матеріали для ремонту будинковолодіння, а також документи, які б свідчили, що вона платила працівникам, які здійснювали ремонт.
На його думку, незазначення судом частки будинку, на яку за позивачем визнано право власності, не є опискою.
Крім того, виправлення описок та арифметичних помилок здійснюється в судовому засіданні за ініціативою суду або за заявою учасників справи. Однак в даному випадку таку заяву подала до суду представник позивача ОСОБА_5 , а за ініціативою суду таке питання мало вирішуватися в судовому засіданні за участю учасників справи.
Вказує, що неповнота чи невизначеність доводів суду щодо заявлених у справі вимог, а також окремих процесуальних питань є правовою підставою для ухвалення додаткового рішення.
Просить ухвалу Долинського районного суду від 05.11.2019 року скасувати як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно п. 19 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення.
Частиною 2 ст. 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
В силу вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.
Учасники справи не скористались правом на подачу відзиву апеляційному суду на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.
Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що 26.10.2017 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про визнання реконструйованого житлового будинку та господарських будівель об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
Зокрема, позивач просила визнати майно, а саме: реконструйований житловий будинок і господарські будівлі та споруди по АДРЕСА_1 , а саме: будинок загальною площею 117,7 кв.м.       (літ. А), стайня площею 28,9 кв.м. (літ. Б), стодола площею 23,4 кв.м. (літ. В), шопа площею 13,8 кв.м. (літ. Г), літня кухня загальною площею 17,5 кв.м. (літ. Д), гараж загальною площею 23,2 кв.м. (літ. Е), баня загальною площею 19,3 кв.м. (літ. Є), вбиральня площею 1,4 кв.м. (літ. Ж), криниця (№1), ворота (№2), огорожа (№3) спільною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку реконструйованого житлового будинку і господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , а саме: будинок загальною площею  117,7 кв.м. (літ. А), стайня площею 28,9 кв.м. (літ. Б), стодола площею 23,4 кв.м. (літ. В), шопа площею 13,8 кв.м. (літ. Г), літня кухня загальною площею 17,5 кв.м. (літ. Д), гараж загальною площею 23,2 кв.м. (літ. Е), баня загальною площею 19,3 кв.м. (літ. Є), вбиральня площею 1,4 кв.м. (літ. Ж), криниця (№1), ворота (№2), огорожа (№3) (а.с. 2-4).
Встановлено також, що рішенням Долинського районного суду від 03.06.2019 року, яке постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 29.07.2019 року залишено без змін, позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано майно, а саме: реконструйований житловий будинок і господарські будівлі та споруди по АДРЕСА_1 , а саме: будинок загальною площею 117,7 кв.м. (літ. А), стайня площею 28,9 кв.м. (літ. Б), стодола площею 23,4 кв.м. (літ. В), шопа площею 13,8 кв.м. (літ. Г), літня кухня загальною площею          17,5 кв.м. (літ. Д), гараж загальною площею 23,2 кв.м. (літ. Е), баня загальною площею 19,3 кв.м. (літ. Є), вбиральня площею 1,4 кв.м. (літ. Ж), криниця (№1), ворота (№2), огорожа (№3) спільною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на частку реконструйованого житлового будинку і господарських будівель та споруд по                АДРЕСА_1 , а саме: будинок загальною площею 117,7 кв.м. (літ. А), стайня площею 28,9 кв.м. (літ. Б), стодола площею 23,4 кв.м. (літ. В), шопа площею 13,8 кв.м. (літ. Г), літня кухня загальною площею 17,5 кв.м. (літ. Д), гараж загальною площею 23,2 кв.м. (літ. Е), баня загальною площею 19,3 кв.м. (літ. Є), вбиральня площею 1,4 кв.м. (літ. Ж), криниця (№1), ворота (№2), огорожа (№3) (а.с. 150-151, 177-180).
04.11.2019 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 подала до суду першої інстанції заяву про виправлення арифметичної помилки в рішенні Долинського районного суду від 03.06.2019 року, вказавши на яку частину будинку за позивачем визнано право власності (а.с. 204).
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що при складанні судового рішення від 03.06.2019 року в резолютивній частині не було вказано розмір частки реконструйованого житлового будинку і господарських будівель та споруд, на яку визнано право власності за ОСОБА_3 , а тому її слід зазначити шляхом виправлення описки.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.
В ухвалі Верховного Суду від 12.12.2019 року по справі №551/150/18 (провадження №61-18939ск19) зазначено, що судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу.
Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може утруднити виконання рішення.
Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його невірного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, невірні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.
Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.
Як вбачається з вимог позовної заяви, позивач, зокрема, просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частку реконструйованого житлового будинку і господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 .
В мотивувальній частині рішення Долинського районного суду від 03.06.2019 року зазначено: «…за час перебування в шлюбі позивача та померлого спадкодавця майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат, що дає підстави визнати це майно спільною сумісною власністю подружжя, а відповідно до вимог ст. 392 ЦК України і визнання права власності позивача на 1/2 частину спірного будинковолодіння» (а.с. 151).
В постанові Івано-Франківського апеляційного суду від 29.07.2019 року, якою рішення Долинського районного суду від 03.06.2019 року залишено без змін, також зазначено, що «…суд дійшов правильного висновку про те, що наявні підстави для визнання вказаного будинковолодіння об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та виходячи із рівності часток чоловіка та дружини визнав за позивачем   ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку спірного домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 180).
Таким чином, встановивши, що в резолютивній частині рішення суду першої інстанції не зазначено розмір частки позивача реконструйованого житлового будинку і господарських будівель та споруд, а також те, що розмір даної частки вказано у висновку суду в мотивувальній частині рішення, яке було переглянуте в апеляційному порядку, з метою усунення будь-яких перешкод для виконання судового рішення суд прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для виправлення описки.
Що стосується тверджень апелянта про те, що виправлення описок та арифметичних помилок здійснюється в судовому засіданні за ініціативою суду або за заявою учасників справи, однак в даному випадку таку заяву подала до суду представник позивача ОСОБА_5 , а за ініціативою суду таке питання мало вирішуватися в судовому засіданні за участю учасників справи, то слід зазначити наступне.
Так, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 269 ЦПК України питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень. Заява про внесення виправлень розглядається протягом десяти днів після її надходження.
Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.
Що стосується посилань в апеляційній скарзі на те, що неповнота чи невизначеність доводів суду щодо заявлених у справі вимог, а також окремих процесуальних питань є правовою підставою для ухвалення додаткового рішення, то такі апеляційний суд не бере до уваги, оскільки судом першої інстанції вирішувалося питання стосовно вимоги позивача про визнання за нею права власності на 1/2 частину спірного будинковолодіння і саме така частка зазначена в мотивувальній частині рішення.
Інші доводи апеляційної скарги не можуть свідчити про порушення норм права при постановленні оскаржуваної ухвали, оскільки фактично стосуються незгоди сторони відповідача з ухваленим рішенням.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ЦПК України та постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому її слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Долинського районного суду від 5 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 13 січня 2020 року.

Головуюча:        О.О. Томин
Судді:         Г.П. Мелінишин
         Л.В. Ясеновенко