ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/1375/19                                                                     Суддя (судді) першої інстанції: Головенко О.Д.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  18 лютого 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                                       Оксененка О.М.,
суддів:                                                             Лічевецького І.О.,
                                                                  Мельничука В.П.,

При секретарі:                                     Король Ю.В.,

За участю представника позивача:        Білицького Р.Б.,

            представника відповідача:         Федорова С.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування наказу на проведення перевірки, податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ № 2513 від 19.11.2018 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 »;
- визнати протиправними дії з проведення перевірки на підставі наказу № 2513 від 19.11.2018 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 »;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0000841303 від 16.01.2019 на 7 561 954,20 грн. з ПДФО та 1 890 488,55 грн. штрафних санкцій;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0000851303 від 16.01.2019 на 510,00 грн. штрафних санкцій з ПДФО за результатами річного декларування;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0000861303 від 16.01.2019 на 510,00 грн. штрафних санкцій з ПДФО за результатами річного декларування;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0000871303 від 16.01.2019 на 862 508,74 грн. військового збору та 215 672,19 грн. штрафних санкцій;
- визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № 0000811303 від 16.01.2019 на 46 1697,16 грн. єдиного соціального внеску;
- визнати протиправним та скасувати рішення № 0000831303 від 16.01.2019 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на 510,00 грн.;
- визнати протиправним та скасувати рішення № 0000821303 від 16.01.2019 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на 132 218,07 грн.
Позов обґрунтовано тим, що податковим органом протиправно проведено документальну позапланову невиїзну перевірку, яку призначено спірним наказом від 19.11.2018, оскільки останнім не зазначено підстави проведення такої перевірки, а також з огляду на те, що позивач не отримував належним чином оформлений запит, який є необхідною передумовою призначення податкової перевірки.
Як наслідок, спірні податкові повідомлення - рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимога є протиправними та підлягають скасуванню, так як прийнятті за результати проведення незаконної перевірки.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області № 2513 від 19.11.2018 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 ».
Визнано протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області з проведення перевірки на підставі наказу № 2513 від 19.11.2018 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 ».
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області №0000841303 від 16.01.2019 на 7 561 954,20 грн. з податку на доходи фізичних осіб та 1 890 488,55 грн. штрафних санкцій.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області № 0000851303 від 16.01.2019 на 510,00 грн. штрафних санкцій з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області № 0000861303 від 16.01.2019 на 510,00 грн. штрафних санкцій з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області № 0000871303 від 16.01.2019 на 862 508,74 грн. військового збору та 215 672,19 грн. штрафних санкцій.
Визнано протиправним та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області № 0000811303 від 16.01.2019 на 46 1697,16 грн. єдиного соціального внеску.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області № 0000831303 від 16.01.2019 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на 510,00 грн.;
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області № 0000821303 від 16.01.2019 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на 132 218,07 грн.
Відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що запит «Про надання інформації та її документального підтвердження» від 05.10.2018 №4632/П/10-36-13-03 було направлено на адресу позивача: АДРЕСА_1 , проте вказаний лист було повернуто поштою 07.11.2018 з відмітками «не проживає».
Оскільки платником податків не було подано до контролюючого органу жодної довідки про зміну реєстрації, втім згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та баз даних ДФС, ОСОБА_1 обліковується за податковою адресою: АДРЕСА_1 , відтак вказаний запит вважається належним чином врученим, так як надісланий за податковою адресою платника податків.
Враховуючи не надання позивачем документів на запит ГУ ДФС у Київській області від 05.10.2018 №4632/П/10-36-13-03, податковий орган вважає, що оскаржуваний Наказ на проведення перевірки був прийнятий правомірно.
Крім того, апелянт зазначає, що оскільки ОСОБА_1 отримано дохід від продажу об`єктів нерухомого майна та понесених на їх будівництво витрат за період 2013-2017 роки, тому позапланова невиїзна перевірка була проведена у відповідності з нормами чинного податкового законодавства.
На думку апелянта, факт скасування наказу на проведення невиїзної перевірки після фактичного її проведення не може бути достатньою підставою для скасування податкових повідомлень - рішень за умов доведеності фактів порушень податкового законодавства особою, що перевіряється.
Враховуючи, що позивачем здійснювався комплекс послідовних цілеспрямованих дій з продажу нерухомого майна, який є систематичною діяльністю, метою якої є отримання прибутку, а декларації про майновий стан і доходи за 2013-2016 роки до контролюючого органу подавались з нульовими показниками, а за 2017 рік - декларація взагалі не подавалась, відповідних податків за перевіряємий період сплачено не було, тому податкові повідомлення-рішення є законними та не підлягають скасуванню.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено, що наказ на проведення перевірки не містить визначеної законом підстави для проведення перевірки у зв`язку з припиненням позивачем підприємницької діяльності, окрім загального посилання на підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.
Оскільки податковим органом, на думку позивача, було порушено порядок проведення перевірки, тому наказ на проведення перевірки є протиправним, як наслідок оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України призначено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повнити нарахування та сплати належних податкові і зборів при отриманні доходу від здійснення діяльності, пов`язаної з будівництвом та продажем об`єктів нерухомого майна за період з 01.01.2013 по 31.12.2017, оформленої Наказом від 19.11.2018 № 2513.
За результатами проведеної перевірки було складено Акт від 10.12.2018 № 1101/10-36-13-03/НОМЕР_1, відповідно до якого встановлено порушення позивачем податкового законодавства, а саме:    
1) п. 44.1 ст. 44 ПК України, в частині не надання до перевірки Книги обліку доходів і витрат;
2) п. 177.5, п. 177.11 ст. 177 ПК України, в частині неподання декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік та невчасне подання декларацій про майновий стан і доходи за 2013 та 2014 роки;
3) п.п. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168, п. 177.1, п. 177.2 ст. 177 ПК України, в частині заниження податку на доходи фізичних осіб за 2013 - 2017 роки, що підлягає сплаті до бюджету всього у сумі 7 561 954,20 грн., у тому числі у 2015 році - 142 593,00 грн., у 2016 році - 2 574 113,49 грн., у 2017 році - 4 845 247,71 грн.;
4) п. 4 частини другої ст. 6 Закону України від 08.07.2010 № 2464 - VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в частині не подання звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2013, 2014 та 2017 роки;
5) абз. 3 частини восьмої ст. 9 Закону № 2464, в частині не нарахування, не обчислення та не сплати єдиного внеску всього на загальну суму 461 697,16 грн., у тому числі у 2013 році - 71 612,63 грн., у 2014 році - 88 254,93 грн., у 2015 році - 87 163,60 грн., у 2016 році - 94 941,00 грн., у 2017 році - 109 725,00 грн.;
6) п. 16 - 1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, в частині заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності, що підлягає декларуванню та сплаті до бюджету за 2015 - 2017 роки на суму 862 508,74 грн. у тому числі за 2015 рік - 14 990,10 грн., за 2016 рік - 291 954,10 грн., за 2017 рік -  555 643,54 грн.
У зв`язку з викладеним, відповідачем прийнято податкові повідомлення - рішення від 16.01.2019 № 0000841303, № 0000851303, № 0000861303, № 0000871303, № 0000831303 та № 0000821303.    
Крім того, за результатами проведеної перевірки було винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № 0000811303 від 16.01.2019.
Не погоджуючись з діями щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, наказом на її проведення, вказаними рішеннями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що податковим органом було порушено порядок проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, так як матеріали справи не містять документів про належне повідомлення позивача про проведення перевірки, а наказ керівника податкового органу не містить посилання на підставу, визначену Податковим кодексом України, для перевірки такого платника податків.
Оскільки підставою для проведення перевірки, наслідком якої стало прийняття відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень - рішень від 16.01.2019 № 0000841303 № 0000851303, № 0000861303 № 0000871303, № 0000831303 та № 0000821303, був наказ ГУ ДФС у Київській області області від 19.11.2018 № 2513 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 », який є протиправним, тому наявні підстави для скасування таких рішень.
Враховуючи, що податкові повідомлення - рішення визнано протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) є похідною від них, тому остання також підлягає скасуванню.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
У силу вимог частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) (далі - Кодекс або ПК України або повністю назва), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
У силу вимог п.п. 75.1.2 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Згідно п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема: якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня наступного за днем отримання запиту.
Відповідно до п. 78.1.7 п. 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.
При цьому, порядок та особливості проведення документальної невиїзної перевірки визначені у статті 79 ПК України.
Згідно з пунктами 79.1 та 79.2 вказаної статті документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом. 
Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. 
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
У той же час, колегія суддів звертає увагу, що виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку надіслання на адресу платника (вручення платнику) обов`язкового письмового запиту з пропозицією надати пояснення та їх документальні підтвердження для усунення сумнівів контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства. 
Так, згідно п. 73.3 статті 73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема: за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
З матеріалів справи вбачається, що для завершення процедури припинення підприємницької діяльності на адресу ОСОБА_1 05.10.2018 контролюючим органом було надіслано запит № 4632/П/10-36-13-03 «Про надання інформації та її документальних підтверджень» на підставі п. 78.1.7 п. 78.1 статті 78 ПК України у зв`язку із внесенням до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців запису № 235700500044327 від 08.02.2017 про державну реєстрацію припинення позивачем підприємницької діяльності, в якому контролюючий орган просив надати інформацію та її документальні підтвердження з питань отримання доходів за період з 01.01.2013 по 31.12.2017 (а.с. 166-168 Том 1).
Таким чином, направлений запит був спрямований на надання позивачем інформації з огляду на припинення ним реєстрації підприємницької діяльності згідно п. 78.1.7 п. 78.1 статті 78 ПК України.
Разом з тим, наказ №2513 від 19.11.2018 на проведення перевірки діяльності позивача за період з 01.01.2013 по 31.12.2017, був виданий вже на підставі на п.п. 78.1.1 п. 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, з огляду не надання позивачем пояснень та їх документальних підтверджень на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу.
Тобто, документальна позапланова невиїзна перевірка позивача призначена та проведена не у зв`язку з процедурою припинення підприємницької діяльності позивача, визначеною підпунктом 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України. 
У той же час, податковий контроль за дотриманням податкового валютного та іншого законодавства внаслідок припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, може бути здійснено лише за період, в який здійснювалась відповідна підприємницька діяльність.
Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивача знято з обліку як фізичну особі - підприємця в Вишгородській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області (Ірпінське відділення) 09.02.2017, номер зняття з обліку: 1710310701141.
Відтак, проведена податковим органом перевірка могла охоплювати лише період, в який позивачем здійснювалась підприємницька діяльність, а визначення періоду з 09 лютого 2017 року по 31 грудня 2017 року було здійснено поза межами встановленої податковим законодавством компетенції.
У вказаний період ОСОБА_1 не здійснював підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець та не був зареєстрований як суб`єкт господарювання.
Відповідно до абзацу 2 пункту 78.4 статті 78 ПК України, право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Тобто, з наказом про невиїзну перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вище вказаних вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності її правових наслідків.
Згідно пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронний цифровий підпис» (абзац 1 пункту 42.4 статті 42 ПК України).
Абзацом 6 пункту 42.4 статті 42 ПК України визначено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
У той же час, необізнаність платника з наказом про проведення перевірки у зв`язку з наявністю поважних причин, може свідчити про відсутність правових наслідків для її проведення, так як невиїзна перевірка здійснюється не за місцезнаходженням платника податків, а завчасне (до початку перевірки) повідомлення його про час та місце проведення перевірки є гарантією його права на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку, що передбачено статтею 44 Податковою кодексу України.
Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 06.08.2019 у справі № 520/8681/18).
Як свідчать матеріали справи, запит від 05.10.2018 № 4632/П/10-36-13-03 та наказ на проведення перевірки був направлений відповідачем на адресу позивача: АДРЕСА_1 , проте були повернуті контролюючому органу у зв`язку з «не проживанням» позивача за вказаною адресою (а.с. 16-21 Том 2). 
При цьому, за загальним змістом термін «повідомлення» включає в себе не тільки направлення відомостей, з якими платник має бути обізнаним, а й отримання ним зазначених відомостей.
Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 05.05.2018 у справі № 810/3188/17.
Невиконання контролюючим органом вимог пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Такий правовий висновок щодо застосування норм пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України права у подібних правовідносинах був зроблений в постанові Верховного Суду України від 27.01.2015 у справі № 21-425а14 та постановах Верховного Суду від 29.11.2019 у справі № 160/8859/18, від 31.10.2019 у справі №0440/6608/18.  
Лише за встановлення дотримання контролюючим органом процедури повідомлення позивача про призначення та початок проведення перевірки, зокрема, отримання копії наказу № 2513 від 19.11.2018 та повідомлення про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки виникають законні підстави для її проведення.
Таким чином, ОСОБА_1 вважається таким, що повідомлений неналежним чином про отримання запиту та наказу на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки. 
Отже, з огляду на порушення податковим органом порядку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, а саме відсутності в наказі підстави для її проведення та належного повідомлення позивача про початок перевірки, Наказ № 2513 від 19.11.2018 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 » підлягає скасуванню, а дії з проведення перевірки на підставі наказу № 2513 від 19.11.2018 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 » є відповідно протиправними.
Щодо правомірності винесення відповідачем податкових повідомлень-рішень від 16.01.2019 № 0000841303 № 0000851303, № 0000861303 № 0000871303, рішень № 0000831303 та № 0000821303 суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступні обставини справи.
Пунктом 86.1 ст. 86 ПК України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Положеннями п. 86.8 ст. 86 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому ст. 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень - рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень - рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.
Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення у зв`язку з допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме - спочатку провести податкову перевірку.
Отже, нормами ПК України з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів встановлені умови та порядок проведення перевірок. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 27 січня 2015 року (справа № 21-425а14), від 16 лютого 2016 року (справа №826/12651/14) та у постанові Верховного Суду від 17 березня 2018 року (справа №1570/7146/12), від 20 грудня 2018 року (справа № 815/1851/15), від 11 липня 2019 року (справа № 804/8855/14).
Посилання ж скаржника на ухвалу Вищого адміністративного суду України згідно якої процедурні порушення під час призначення та проведення перевірки контролюючим органом не повинні сприйматися як безумовне свідчення протиправності рішень, прийнятих за результатами відповідної перевірки, є необґрунтованими, оскільки лише дотримання суб`єктом владних повноважень норм податкового законодавства в частині призначення та проведення перевірки, свідчить про правомірність її проведення.
Вказане узгоджується з висновками викладеними у постановах Верховного Суду від 13 червня 2019 року (справа №825/1747/17) та від 20 лютого 2019 року (справа №807/663/13-а).
Враховуючи, що підставою для проведення перевірки, наслідком якої стало прийняття відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень - рішень від 16.01.2019 № 0000841303 № 0000851303, № 0000861303 № 0000871303, рішень № 0000831303 та № 0000821303, був наказ ГУ ДФС у Київській області області від 19.11.2018 № 2513 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 », який не містив підстав для її проведення та був визнаний судом протиправним, тому вказані рішення є відповідно протиправними та підлягають скасуванню.
Стосовно позовної вимоги про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № 0000811303 від 16.01.2019 на 46 1697,16 грн. єдиного соціального внеску, то слід зазначити наступне.
У силу вимог частин другої та третьої ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Частиною четвертою вказаної статті визначено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
Відповідно до частини одинадцятої ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, зокрема: 1) за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску; 2) за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої цим Законом, органом доходів і зборів здійснюється накладення штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання, несвоєчасне подання або подання не за встановленою формою.
Враховуючи, що податкові повідомлення - рішення визнано протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а спірна вимога є похідною від них, так як прийнята на підставі оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, рішень про нарахування штрафних санкцій, тому також підлягає скасуванню.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст.   242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року - залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                            О.М. Оксененко 

Судді                                                                          І.О. Лічевецький

                                                                                            В.П. Мельничук