ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №643/10024/19                                                                               Суддя 1-ї інстанції: Довготько Т.М.
Провадження № 33/818/11/20
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

П О С Т А Н О В А 
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

 
17.01.2020 року                                                                м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., з участю захисника особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 - адвоката Бабич Світлани Сергіївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 06.08.2019 року у відношенні ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Московського районного суду м. Харкова від 06.08.2019 року ОСОБА_1 був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та застосовано у відношенні нього адміністративне стягнення у виді штрафу шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строк один рік.
Судом першої інстанції було встановлено, що 10.06.2019 року о 21.30 в м. Харкові водій ОСОБА_1 керував автомобілем Деу Ланос державний номер НОМЕР_1 по вул. Владислава Зубенка, буд. 13 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, зіниці очей не реагують на світло. Водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України (ПДР) та здійснив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження. Скасувати рішення Московського районного суду м. Харкова від 06.08.2019 року щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі закрити з підстав відсутності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що 06.08.2019 року було складено лише вступну та резолютивну частину постанови. 19.08.2019 року, представником ОСОБА_1 адвокатом Ковкіним О.В. було отримано листа з копією повного тексту постанови суду.
Апелянт зазначає, що з вказаною постановою він категорично не погоджується, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, не відповідає дійсним обставинам справи та чинному законодавству.
Вказує, що під час судового провадження зпхисником ОСОБА_1 неодноразово заявлялось клопотання про виклик і допит в судовому засіданні інспектора, що складав протокол про адміністративне правопорушення, та свідків події у вказаній справі, яке було проігноровано. 
Апелянт повністю заперечує свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та вважає, що інспектор безпідставно дійшов висновку про те, що 10.06.2019 року ОСОБА_1 перебував в стані сп`яніння. Матеріали справи не підтверджують викладені в постанові факти порушення водієм Правил дорожнього руху, а заявлені свідки не допитані в судовому засіданні. 
Апелянт заперечує, що на відео з нагрудних камер співробітників поліції зафіксовано саме його і з відеозапису, оглянутого в судовому засіданні, не встановлено належним чином особу правопорушника.
Заслухавши пояснення захисника Бабіч С.С., яка підтримала вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне оновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повідомлені причини такого пропуску апеляційний суд вважає поважними та відмовити в задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Відповідно до статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.
Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі статтею 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частина 2 статті 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Згідно частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
В судові засідання, призначені на 17.12.2019 року, 08.01.2020 року, 15.01.2020 року та 17.01.2020 року ОСОБА_1 не прибув. Апеляційним судом здійснювались заходи щодо належного його повідомлення. Відповідно до поштового повідомлення, судову повістку в судове засідання призначене на 17.12.2019 року ОСОБА_1 особисто отримав 01.11.2019 року, що свідчить про його обізнаність про хід розгляду справи. Захисник Бабіч С.С. в судовому засіданні повідомила, що не має зв`язку зі своїм клієнтом, та враховуючи, що вона здійснює його правовий захист, вважала за можливе розглядати справу без його участі. Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу за відсутністю ОСОБА_1 .
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні апеляційної скарги апеляційний суд виходить з того, що згідно наявного в матеріалах відеозапису з нагрудних камер поліцейських встановлено, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився. 
В судовому засіданні захисник Бабіч С.С. не спростувала, що на цьому відеозапису зафіксована відмова саме ОСОБА_1 . Крім того, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду підтвердили свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у своїх письмових поясненнях (а.с. 3, 4), зміст яких повністю узгоджується з вказаним відеозаписом, та у достовірності яких у апеляційного суду немає підстав для сумніву. 
Враховуючи викладене, вважаю, що суд першої інстанції вірно встановив, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, яким встановлено обов`язок водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. 
Також апеляційний суд не бере до уваги доводи захисника, щодо закриття провадження по справі у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, оскільки постановою від 10.06.2019 року адміністративне стягнення було накладено у строк передбачений ст. 38 КУпАП.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 06.08.2019 року у відношенні ОСОБА_1 задовольнити, вказаний строк поновити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вказану вище постанову без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського апеляційного суду В.П. Цілюрик