ПОСТАНОВА 
Іменем України

16 січня 2020 року                                                                м. Кропивницький

справа № 393/396/19
провадження № 22-ц/4809/117/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
        
головуючого судді Дуковського О.Л.
суддів Письменного О.А., Чельник О.І.

учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», представник за довіреністю - Гребенюк Олександр Сергійович, Крилова Олена Леонідівна;
відповідач - ОСОБА_1 .
Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 24 вересня 2019 року, у складі головуючого судді Рачкелюка Ю.В. у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:
У липні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Позивач просив стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 24.02.2015 у розмірі 40 034,73 грн. 
В обґрунтування позову позивач вказував, що відповідач отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, підписавши заяву б/н від 24.02.2015.
Зазначає, що відповідач підтвердив згоду на те що, підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між сторонами договір, що підтверджується підписом у заяві.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, а відповідач у свою чергу не виконав умови договору і не повернув позивачу своєчасно грошові кошти для погашення кредитної заборгованості.
Станом на 10.05.2019 ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 40 034,73 грн., яка складається із: 

0,00 грн. - заборгованість за тілом кредита;
3038,86 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита;
0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками;
31285,21 - нарахована пеня за прострочене зобов`язання;
3328,05 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 
штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:
500 грн. - штраф (фіксована частина);
1882,61 грн. - штраф (процентна складова).
Оскільки, відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним договором позивач змушений був звернутися із даним позовом до суду за захистом своїх прав.
Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 24 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції послався на те, що у відповідача відсутня заборгованість за основним кредитним зобов`язанням (тілом кредиту) та відсутня заборгованість за відсотками по кредиту , а тому є неправомірним нарахування відповідачу заборгованості за пенею і штрафом.
Крім того, суд першої інстанції послався на те, що заборгованість за простроченим тілом кредиту є недоведеною.
Не погоджуючись із висновком суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі. Судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права та неповно з`ясовано обставини справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення. Вказує, що суд помилково вважав, що заборгованість за тілом кредиту складає 0,00 грн. Доказів належного виконання зобов`язання по сплаті кредиту відповідачем надано не було, а тому суд безпідставно відмовив у стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту.
Апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою відкрито 04 листопада 2019 року (а.с.68).
Ухвалою від 19 листопада 2019 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомленням учасників справи (а.с.71).
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду  першої інстанції  в межах  доводів та  вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції  дійшов  висновку, що апеляційна  скарга не підлягає задоволенню  з  таких підстав. 
Звернувшись із позовними вимогами позивач вказував, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до позивача та, підписавши відповідну анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку», отримав кредитну карту із первісно встановленим кредитним лімітом на суму 2500,00 грн.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг а також Тарифами, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, про що свідчить його підпис в анкеті-заяві. 
Судом першої інстанції правильно встановлено, що дана анкета-заява не містить будь-яких даних про суму кредиту чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії (а. с. 8).

З розрахунку заборгованості за договором станом на 10.05.2019 ОСОБА_1  має заборгованість у розмірі - 40 034,73 грн., з яких: 0,00 грн. - заборгованість за тілом кредита; 3038,86 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 31285,21 - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 3328,05 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1882,61 грн. - штраф (процентна складова). (а.с. 6-7).
Колегія суддів, погоджується із висновком суду першої інстанції, що вказаний розрахунок не є первинним документом та не містить відокремленого розміру основної заборгованості (тіла кредиту), а також розрахунок заборгованості не підтверджений умовами договору та обставинами справи, а тому не є належним доказом. 
Розрахунок заборгованості не містить даних про вид та номер платіжної картки чи номер розрахункового рахунку, не підписаний особами, повноважними на здійснення фінансового обліку та звітності, не засвідчений в установленому законом порядку.
До суду апеляційної інстанції позивач надав виписку по картковому рахунку за період з 01.01.1999 по 15.10.2019, проте з неї не вбачається наявності боргу у відповідача перед банком (а.с. 56-58).
       Таким чином, основна заборгованість відповідача є недоведеною належними доказами. 
       Згідно із положеннями статей 526,527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).
За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті 615 ЦК України).
Висновок суду першої інстанції, про те, що позивач не довів правомірності і правильності нарахування відповідачу заборгованості за пенею і штрафом є правильним, з посиланням на те, що у відповідача відсутня заборгованість за основним кредитним зобов`язанням та відсутня заборгованість за відсотками по кредиту.
Крім того, суд першої інстанції правильно визначив, що заборгованість за простроченим тілом кредиту, у розмірі 3038,86 грн. є недоведеною, оскільки відсутня основна заборгованість та відсотки за користування кредитними коштами також відсутні, а тому у розумінні ст..534 ЦК України та п. 2.1.6.11 «Умов і Правил надання банківських послуг» неустойка, що нараховується у відсотках до суми невиконаного грошового зобов`язання не нараховується, а протилежного позивачем не доведено ні в суді першої ні в суді апеляційної інстанцій. 
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні, та в основному зводяться до   переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції.
За таких обставин суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до  ч.1 ст. 375 ЦПК  України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382,384 ЦПК України, суд, 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  Акціонерного товариства  Комерційний банк  «Приватбанк» - залишити без задоволення.
Рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 24 вересня 2019 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України. 

16.01.2020 - складено постанову.

Головуючий суддя                                                                О.Л. Дуковський 

Судді                                                                                О.А. Письменний 

               О.І. Чельник