ОКРЕМА   ДУМКА 
СУДДІ КАСАЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ У СКЛАДІ     
ВЕРХОВНОГО СУДУ ТКАЧЕНКО Н.Г.     
/у справі № 5019/2076/12  за заявою УПФ у Сарненському районі  до ВАТ "Сарненський комбінат хлібопродуктів"  про   банкрутство/

03 грудня 2019 року                                                                  Справа №  5019/2076/12 

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.12.2019 у справі № 5019/2076/12 касаційні скарги ТОВ  "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд" Вих. № 44/ОРТФ від 29.10.2019 та ліквідатора ВАТ "Сарненський комбінат хлібопродуктів" арбітражного керуючого Ушача Ю.В.                   № 02-01/5019/2076/12/252 від 05.11.2019 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.10.2019 та на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 21.05.2019 у справі №    5019/2076/12 в частині відмови у задоволенні заяви ТОВ "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд" про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та виробничого обладнання від 06.12.2016, укладеного між ВАТ    "Сарненський комбінат хлібопродуктів" та ТОВ "Норвезько-українська група", та застосування наслідків недійсності правочину залишені без задоволення, а постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.10.2019 та ухвала Господарського суду Рівненської області від 21.05.2019 у справі №    5019/2076/12 в частині відмови у задоволенні заяви ТОВ "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд" про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та виробничого обладнання від 06.12.2016, укладеного між ВАТ    "Сарненський комбінат хлібопродуктів" та ТОВ "Норвезько-українська група", та застосування наслідків недійсності правочину залишені  без змін.

Згідно ст.34 ГПК України питання, що виникають під час колегіального розгляду справи судом, вирішуються більшістю голосів суддів. Головуючий голосує останнім. Судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи, а якщо спір вирішується колегіально - більшістю голосів суддів. У такому ж порядку вирішуються питання, що виникають у процесі розгляду справи.

Жодний із суддів не має права утримуватися від голосування. Головуючий суддя голосує останнім. 

Суддя, не згодний з рішенням більшості складу колегії суддів, зобов`язаний підписати процесуальний документ і має право викласти письмово свою окрему думку, яка долучається до справи, але не оголошується.                           

Постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.12.2019 у даній справі прийнята більшістю складу колегії суддів виходячи з того, що підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та виробничого обладнання від 06.12.2016, укладеного між ВАТ    "Сарненський комбінат хлібопродуктів" та ТОВ "Норвезько-українська група", і застосування наслідків недійсності правочину не вбачається, оскаржувані судові рішення відповідають нормам матеріального та процесуального права, а  доводи касаційних скарг, є необґрунтованими з підстав, викладених у постанові.

Разом з тим, з такими висновками більшості складу колегії суддів я не погоджуюсь.

Так, відповідно до ст. 86 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору.

Однак, при розгляді спору в межах даної справи про банкрутство суд першої інстанції не надав належної правової оцінки всім обставинам справи, чим порушив приписи наведених вище норм та, зокрема, ст. 86 ГПК України щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів.

Так, оскаржувані судові рішення були прийняті без урахування постанови Рівненського апеляційний господарський суд від 22.11.2017 у даній справі, яку залишено без змін постановою Верховного Суду від 31.05.2018, де було встановлено обставини неналежного виконання арбітражного керуючого -  ліквідатора Тихончук Л.Х.  своїх повноважень та  даного  ліквідатора                             Тихончук Л.Х. від виконання нею обов`язків ліквідатора у даній справі про  банкрутство ВАТ "Сарненський комбінат хлібопродуктів".

Як вбачається з матеріалів справи, Рівненським апеляційним господарським судом у постанові від 22.11.2017, яка була залишена без змін постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2018 у даній  справі № 5019/2076/12 було,  зокрема, встановлено, що незважаючи на рішення комітету кредиторів та неодноразові письмові звернення до ліквідатора      Тихончук Л.Х. щодо проведення незалежної оцінки майна, скликання загальних зборів кредиторів та припинення будь яких спроб продажу майна ВАТ "Сарненський комбінат хлібопродуктів", ліквідатором продовжується реалізовуватися майно банкрута майже за безцінь, в результаті чого кредитори не зможуть отримати задоволення визнаних судом вимог у даній справі; зі сторони арбітражного керуючого - ліквідатора Тихончук Л.Х. наявне невиконання та неналежне виконання обов`язків, покладених на арбітражного керуючого, ліквідатора, зловживання правами арбітражного керуючого, ліквідатора після закінчення повноважень визначених ухвалою суду.

При прийнятті рішення про відмову у задоволенні заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та виробничого обладнання від 06.12.2016, укладеного між ВАТ "Сарненський комбінат хлібопродуктів" та ТОВ      "Норвезько-українська група", суд першої інстанції наведені вище обставини не врахував та не надав їм ніякої оцінки, а , на мою думку, дослідження та надання оцінки всім наявним у справі доказам та обставинам, що встановлені у зазначених вище судових рішеннях , в їх сукупності,  є обов`язковим при розгляді  та вирішенні спору у даній справі. 

За таких обставин, вбачається, що у даній справі наявні два взаємовиключних висновки щодо дій (бездіяльності) ліквідатора ВАТ "Сарненський комбінат хлібопродуктів" - арбітражного керуючого Тихончук Л.Х., в тому числі і при реалізації майна боржника в ліквідаційній процедурі, які потребували належного дослідження та оцінки.

На вказані недоліки, які допущені судом  першої інстанції при прийнятті судовогог рішення, апеляційний суд уваги не звернув та їх не усунув. При цьому, суд апеляційної інстанції припустився аналогічних порушень, не дослідив всі обставини, які входять до предмету доказування у даній справі, що є порушенням вимог ст. 269 ГПК України, на яку, між тим, апеляційний суд послався в оскаржуваній постанові. 

Статтею 236 ГПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи викладене, на мою думку, ухвалені у справі судові рішення першої та апеляційної інстанцій вказаним вимогам не відповідають.

Крім того, право на справедливий суд, передбачене    статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає право особи на обґрунтоване рішення. У справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" від 27.09.2001 ЄСПЛ зазначив, що лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя. 

У Рішенні ЄСПЛ "Мала проти України" від 17.11.2014 суд погодився з доводами заявниці про наявність порушення статті 6 Конвенції у випадку ненадання судом оцінок аргументові заявниці, що мав ключове значення для результатів провадження.

Відтак ,  ненадання судами першої та апеляційної інстанцій  належної оцінки всім обставинам справи та розгляд справи без урахування обставин, які були встановлені Рівненським апеляційним господарським судом у постанові від 22.11.2017, що залишена без змін постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2018 у даній  справі № 5019/2076/12, я вважаю таким процесуальним порушенням, яке виключає справедливість постановлених судових рішень в розумінні статті 6 Конвенції.

У зв`язку з зазначеним, на мою думку, недоліки у вирішенні спору, яких припустилися місцевий та апеляційний господарські суди при прийнятті оскаржуваних судових рішень, свідчать про передчасність здійснених висновків у даній справі щодо відсутності підстав для задоволення заяви ТОВ "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд" про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та виробничого обладнання від 06.12.2016, укладеного між ВАТ    "Сарненський комбінат хлібопродуктів" та ТОВ "Норвезько-українська група", та застосування наслідків недійсності правочину.

З огляду на зазначені вище, враховуючи межі перегляду справи судом касаційної інстанції  відповідно до ст.300 ГПК України, вважаю, касаційні скарги ТОВ "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд" та ліквідатора ВАТ      "Сарненський комбінат хлібопродуктів" підлягали частковому задоволенню, постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.10.2019 та ухвала Господарського суду Рівненської області від 21.05.2019 у справі                       №      5019/2076/12 в частині відмови у задоволенні заяви ТОВ "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд" про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та виробничого обладнання від 06.12.2016, укладеного між ВАТ    "Сарненський комбінат хлібопродуктів" та ТОВ "Норвезько-українська група", та застосування наслідків недійсності правочину, підлягали скасуванню, а справа у скасованій частині - направленню на новий судовий розгляд до Господарського суду Рівненської області.

Суддя Касаційного господарського суду
у складі Верховного Суду                                                                             Н.Г. Ткаченко