Ухвала
Іменем України
 
14 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 553/2099/19
провадження № 61-348ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В., 
розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Ленінського районного суду міста Полтави від 27 вересня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 10 грудня 
2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - державний реєстратор Виконавчого комітету Полтавської міської ради Гончаренко Віталіна Миколаївна, про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (далі - Закон України № 460-IX).
У вересні 2019 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), третя особа - державний реєстратор Виконавчого комітету Полтавської міської ради Гончаренко В. М., про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки.
Також у вересні 2019 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову у вищевказаній справі.
Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору дарування від 30 січня 2003 року належить квартира 
АДРЕСА_1 .
22 січня 2008 року між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк») укладений іпотечний договір, який забезпечував належне виконання ОСОБА_2 кредитних зобов`язань за кредитним договором від 22 січня 2008 року, укладеного між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 .
Також заявник вказувала, що відповідно до рішення Ленінського районного суду міста Полтави від 30 травня 2015 року у справі № 553/348/15-ц позов ПАТ  «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь 
ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 184 069,68 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
13 лютого 2019 року державним реєстратором Виконавчого комітету Полтавської міської ради Гончаренко В. М. зареєстровано право власності на спірну квартиру за ПАТ «Дельта Банк» на підставі іпотечного договору 
від 22 січня 2008 року.
Посилаючись на те, що банк оформив право власності на спірну квартиру 
та 17 вересня 2019 року продав її через публічну закупівлю на сайті htt:// https://www.prozorro.gov.ua/, на підтвердження чого надано протокол електронного аукціону № UA-EA-2019-08-27-000004-b, ОСОБА_1 просила суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 ; заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 27 вересня 
2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.
Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
Заборонено іншим особам вчиняти будь-які дії щодо квартири 
АДРЕСА_1 .
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, заяву шляхом накладення арешту на нерухоме майно та заборони вчиняти дії слід задовольнити.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року ухвалу Ленінського районного суду міста Полтави від 27 вересня 2019 року 
в частині забезпечення позову шляхом заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо квартири  АДРЕСА_1  скасовано та постановлено нову про відмову 
у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про забезпечення позову в цій частині.
В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що з метою можливості виконання в подальшому рішення суду є підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру, що є тимчасовим заходом.
Однак, суд першої інстанції не врахував, що Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 
2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк», 
у зв`язку з чим не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії за позовом власників або кредиторів неплатоспроможного банку до такого банку або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Тому у задоволенні заявлених вимог про заборону іншим особам вчиняти будь-які дії щодо спірної квартири слід відмовити.
У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України 
(тут і далі - у редакції, що діяла до набрання чинності Законом України 
№ 460-IX) підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі 
з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також 
у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити 
у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Суди встановили, що у вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк», третя особа - державний реєстратор Виконавчого комітету Полтавської міської ради Гончаренко В. М., про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки.
Отже, предметом заявлених позовних вимог є визнання права власності на іпотечне майно у позасудовому порядку та можливості його подальшого відчуження.
Обґрунтовуючи необхідність застосування заходів забезпечення позову у вищевказаній справі, ОСОБА_1 зазначала, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Отже, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Згідно з пунктами 1, 4 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.
Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. 
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідачем вже перереєстровано право власності та реалізовано предмет іпотеки, що є предметом судового спору, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку в частині заявлених вимог про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .
Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції в частині заявлених вимог про заборону іншим особам вчиняти будь-які дії щодо спірної квартири та постановляючи нову про відмову у задоволенні цих заявлених вимог, апеляційний суд виходив з того, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 
2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк».
Відповідно до частин шостої, восьмої статті 150 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов`язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку.
Не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку до такого банку або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог в частині заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо спірної квартири 
Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.
За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.
Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - державний реєстратор Виконавчого комітету Полтавської міської ради Гончаренко Віталіна Миколаївна, про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Ленінського районного суду міста Полтави 
від 27 вересня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду 
від 10 грудня 2019 року відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                 І. М. Фаловська
А. І. Грушицький
В. В. Сердюк