Ухвала
Іменем України 
13 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 477/1005/19
провадження № 51-5122 км 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                          ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                           ОСОБА_4 ,
прокурора                                                                ОСОБА_5 ,
захисника в режимі відеоконференції             ОСОБА_6 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора        ОСОБА_7 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 15 серпня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019150230000379, за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Миколаєва, жителя АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186,         ч. 2 ст. 345 КК України,
 
встановив:
За вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 05 червня         2019 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186,         ч. 2 ст. 345 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 15 серпня 2019 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задоволено частково. Вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 05 червня 2019 року змінено.
Виключено з мотивувальної та резолютивної частин вироку суду посилання на кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
На підставі ч. 2 ст. 404 КПК України виключено з вступної частини вироку суду посилання на судимості ОСОБА_8 : 24 січня 2000 року – Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 3 ст. 81 КК України 1960 року; 24 червня 2004 року – Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 296 КК України; 23 березня     2010 року – Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 309 КК України.
У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
Ухвалою судді-доповідача Верховного Суду від 21 листопада 2019 року закінчено підготовчі дії та призначено на 13 лютого 2020 року об 11:30 касаційний розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 за скаргою прокурора         ОСОБА_7 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 15 серпня 2019 року.
До початку касаційного розгляду прокурор ОСОБА_7 у порядку статей 403, 432 КПК України відмовився від поданої ним касаційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позицію прокурора ОСОБА_5 , яка просила закрити касаційне провадження, захисника ОСОБА_6 , яка не заперечувала щодо закриття касаційного провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_7 підлягає закриттю.
Відповідно до вимог статей 403, 432 КПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення касаційного розгляду. Таким правом прокурор ОСОБА_7 скористався.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 403 КПК України, якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від скарги, суд своєю ухвалою закриває провадження.
Оскільки до касаційного розгляду було прийнято лише касаційну скаргу прокурора, інші касаційні скарги відсутні, колегія суддів вважає за необхідне прийняти відмову прокурора від скарги і закрити касаційне провадження.
Керуючись статтями 403, 432, 441 КПК України, Суд
постановив:
Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_7 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 15 серпня 2019 року щодо ОСОБА_8 .
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                             ОСОБА_2                           ОСОБА_3