Постанова 
Іменем  України
 
27 листопада 2019 року
м. Київ
справа № 727/5790/16
провадження № 61-29325св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Ступак О. В.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Погрібного С. О.,
Яремка В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
третя особа - ОСОБА_4 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Прохорової Юлії Веніамінівни на рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 12 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Половінкіної Н. Ю., Кулянди М. І., Одинака О. О., 
ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог та рішень судів
У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист авторського права та стягнення компенсації.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що з 1977 року і до теперішнього часу ним на території Чернівецької області створюються карти для проведення змагань зі спортивного орієнтування для набуття учнівською молоддю, представниками збройних сил, силових структур навичок орієнтування та проведення змагань різного рівня, які відбувались на місцевості, а починаючи з 2000 року створення карт почало відбуватися в електронному вигляді, що полегшувало внесення поточних змін. Для проведення у 2006 році Чемпіонату Європи з рогейну (орієнтування з вибору у форматі 24 години) виникла потреба у створенні карти надзвичайно великої площі, у зв`язку з чим для реалізації цього проекту, ним і ОСОБА_2 (у співавторстві) створено електронну версію такої карти. Для цього були використані картографічні матеріали, створені раніше, та створено карти нових суміжних теренів для з`єднання в одне ціле, тобто ним була створена електронна версія в околицях населених пунктів: Біла - Стрілецький Кут - Ревно - Цецино - Спаська - Дубово - Кам`яна – Глибочок - Крива - Ст. Бросківці - Н. Бросківці - Сторожинець - Ропча - Йорданешти - Снячів , після чого електронна версія була передана ОСОБА_2 для приєднання іншої частини в околицях населених пунктів: хутір Думанський - урочище Тисів Яр - Сторожинець - Снячів - Тисівці - Червона Діброва - Глибока - Михайлівка .
Посилався на те, що починаючи з 2010 року ОСОБА_2 як директор приватної фірми «Мідіз» багаторазово порушував його авторські права, використовував фрагменти його частини електронної версії для проведення різноманітних змагань зі спортивного орієнтування. 25-26 травня 2013 року та 02-04 травня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , двічі провели національні Чемпіонати з рогейну у форматі 24 години, використавши його частину електронної версії (приблизно 80 квадратних кілометрів) у повному обсязі без погодження з ним, про що він дізнався лише у жовтні 2014 року, коли один із учасників змагань показав йому карту, яку отримували учасники під час проведення вказаних змагань.
Зазначав, що договору із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо розпорядження їхніми майновими правами інтелектуальної власності стосовно використання частини електронної версії карти в околицях населених пунктів: Біла – Стрілецький Кут - Ревно - Цецино – Спаська - Дубово - Кам`яна – Глибочок - Крива - Ст. Бросківці - Н. Бросківці - Сторожинець – Ропча – Йорданешти – Снячів не укладав. Перед проведенням Чемпіонату Європи 2006 року створена електронна версія була розділена на дві частини - вертикаль і горизонталь з перекриттям в районі дитячого оздоровчого табору «Орлятко», с. Глибочок для широкоформатного друку в типографії «Склавія». Електронна версія карти, що створена ним у співавторстві зі ОСОБА_2 , не є одним нерозривним цілим. Комп`ютерна програма ОКАД, в якій виконано креслення, забезпечує можливість використання будь-якої частини версії з репрографічним відтворенням і саме це надало можливість відповідачам використати його частину твору в повному обсязі двічі: 25-26 травня 2013 року та 02-04 травня 2014 року. У зв`язку з цим просив поновити його порушені авторські права шляхом стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 30 000 грн з кожного, а також оприлюднити у засобах масової інформації відомості про допущені порушення авторського права та судові рішення щодо цих порушень.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що при створенні карти, яку ОСОБА_1 вважає виключно своїм авторським продуктом, використовувались раніше створені картографічні матеріали, позивач не довів позовні вимоги. 
Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 12 вересня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист авторського права та стягнення компенсації задоволено, стягнуто компенсацію у розмірі 30 000 грн. У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист авторського права та стягнення компенсації відмовлено.
Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_2 порушив авторські права ОСОБА_1 на створену у співавторстві електронну версію спортивної карти площі в околицях населених пунктів: Біла - Стрілецький Кут – Ревно - Цецино – Спаська - Дубово - Кам`яна – Глибочок – Крива - Ст. Бросківці - Н. Бросківці - Сторожинець – Ропча – Йорданешти – Снячів . У частині позовних вимог до ОСОБА_3 відмовлено у зв`язку з тим, що у матеріалах справи немає будь-яких доказів щодо здійснення ОСОБА_3 дій з використання та розповсюдження зазначеної карти.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги і позиції інших учасників
У жовтні 2017 року представник ОСОБА_2 - адвокат Прохорова Ю. В. звернулася до суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 12 вересня 2017 року скасувати та залишити в силі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 травня 2017 року.
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції вийшов за межі позовних вимог, заявлених позивачем у першій інстанції, оскільки зазначив про порушення відповідачем авторського права на створену у співавторстві електронну версію спортивної карти великої площі в околицях населених пунктів: Біла – Стрілецький Кут - Ревно - Цецино - Спаська - Дубово - Кам`яна - Глибочок – Крива – Ст .  Бросківці - Н. Бросківці - Сторожинець - Ропча - Йорданешти - Снячів -Тисівці - Червона Діброва - Глибока – Михайлівка (карта в цілому), зокрема використання та розповсюдження, проте підставами позову були: наявність у позивача (на його думку) виключних авторських прав на вказану частину електронної версії карти 2006 року, відсутність договорів між позивачем та відповідачем, створення частини карти у електронному вигляді у 2006 році та порушення виключних авторських прав при проведенні змагань у 2013, 2014 роках. Зазначає, що у матеріалах справи немає належних та допустимих доказів на підтвердження у позивача виключних авторських прав на об`єкт інтелектуальної власності - електронну версію частини спортивної карти в околицях населених пунктів: Біла - Стрілецький Кут - Ревно - Цецино - Спаська - Дубово - Кам`яна – Глибочок – Крива - Ст. Бросківці - Н. Бросківці - Сторожинець - Ропча – Йорданешти – Снячів , яка є складовою частиною спортивної карти змагань 2006 року. Суд апеляційної інстанції не взяв до уваги, що позивач працював над спірною картою під час виконання службових обов`язків як посадова особа у Федерації спортивного орієнтування та виконував заявку на створення карти в межах проведення змагань. Крім того, висновки суду щодо використання ОСОБА_2 спірної карти 2006 року під час створення карт змагань у 2013, 2014 роках ґрунтуються на припущеннях та зроблені без відповідного дослідження спірних карт 2006 року та 2013, 2014 років фахівцями з картографії та експертами з питань авторських прав.
У грудні 2017 року надійшли заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_2 , в яких ОСОБА_1 просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній цивільній справі. Зупинено виконання рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 12 вересня 2017 року до закінчення касаційного розгляду.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 07 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 213 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (далі - ЦПК України 2004 року), рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 214 ЦПК України 2004 року).
Зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.
Суди встановили, що починаючи з 1981 року позивач на території Чернівецької області створює карти для проведення змагань зі спортивного орієнтування для набуття учнівською молоддю, представниками збройних сил, МНС, силових структур навичок орієнтування та проведення змагань різного рівня, що підтверджується кадастром кольорових карт, підготовлених у Чернівецькій області в хронологічній послідовності станом з 1975 року до 01 листопада 2015 року.
З 2000 року карти почали створювати в електронному вигляді, що полегшувало внесення поточних змін. Для проведення у 2006 році Чемпіонату Європи з рогейну позивач та відповідач створили електронну версію такої карти. Для цього були використані картографічні матеріали, створені раніше та створено карти нових суміжних теренів для з`єднання в одне ціле, також була створена електронна версія в околицях населених пунктів: Біла - Стрілецький Кут - Ревно - Цецино - Спаська - Дубово - Кам`яна - Глибочок - Крива - Ст. Бросківці - Н. Бросківці - Сторожинець - Ропча - Йорданешти - Снячів - Тисівці - Червона Діброва – Глибока Михайлівка (карта в цілому). 
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» контрафактний примірник твору, фонограми, відеограми - це примірник твору, фонограми чи відеограми, відтворений, опублікований і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі примірники захищених в Україні творів, фонограм і відеограм, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб`єкта авторського права і (або) суміжних прав, зокрема, з країн, в яких ці товари, фонограми і відеограми ніколи не охоронялись або перестали охоронятися.
Статтями 435, 437 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтею 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначено, що первинним суб`єктом авторського права є автор твору, а авторське право виникає з моменту створення твору.
Відповідно до статей 440, 441 ЦК України, статті 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» до майнових прав автора належить виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами, а саме дозволяти або забороняти, зокрема, розповсюдження творів шляхом продажу, відчуження іншим способом, а також подання своїх творів до загального відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до творів з будь-якого місця і у будь-який час за їх власним вибором.
Відповідно до статті 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» порушенням авторського права, що дає підстави для судового захисту, є: вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14, 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39-41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42, 43 цього Закону обмежень майнових прав.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 12 постанови від 04 червня 2010 року № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК України 2004 року кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому порушником авторських і (або) суміжних прав можуть бути будь-які учасники цивільних відносин, що визначені в статті 2 ЦК України, які своїми діями (бездіяльністю) порушують особисті немайнові і (або) майнові права суб`єктів авторських прав і (або) суміжних прав. У зв`язку з цим суду слід виходити з того, що майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи (наприклад, вчинення дій, передбачених статтями 50 та 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права»); шкоди, завданої суб`єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв`язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди. Позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою і діями відповідача. При цьому суду слід виходити із наявності матеріально-правової презумпції авторства (частина перша статті 435 ЦК України, стаття 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права»). Зокрема, первинним суб`єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Це положення застосовується також у разі опублікування твору під псевдонімом, який ідентифікує автора.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.
Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України 2004 року суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.
Статтями 10, 60 ЦПК України 2004 року визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 59 ЦПК України 2004 року суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що при створенні карти, яку ОСОБА_1 вважає виключно своїм авторським продуктом, були задіяні матеріали 10 авторів, у тому числі і ОСОБА_2 , а тому дійшов висновку про недоведеність позовних вимог позивачем, оскільки у матеріалах справи немає належних та допустимих доказів на підтвердження у позивача виключних авторських прав на електронну версію частини спортивної карти в околицях населених пунктів: Біла - Стрілецький Кут - Ревно - Цецино – Спаська - Дубово - Кам`яна – Глибочок – Крива - Ст. Бросківці - Н. Бросківці - Сторожинець – Ропча – Йорданешти – Снячів .
Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співавторами електронної версії спортивної карти великої площі в околицях населених пунктів: Біла – Стрілецький Кут - Ревно - Цецино - Спаська - Дубово - Кам`яна – Глибочок – Крива - Ст. Бросківці - Н. Бросківці - Сторожинець – Ропча - Йорданешти - Снячів -Тисівці - Червона Діброва – Глибока Михайлівка (карта в цілому), однак ОСОБА_2 не отримав згоди у ОСОБА_1 на використання та розповсюдження цієї карти, чим порушив його право як співавтора. 
Проте такий висновок апеляційного суду є помилковим, оскільки позивач не надав належних доказів про використання саме його частини електронної версії карти та не довів, що ця частина електронної версії карти є його виключним авторським правом.
У справі немає достовірних даних про те, що карта, на яку посилається позивач, є об`єктом його авторського права у розумінні Закону України «Про авторське право і суміжні права», оскільки сам позивач зазначав, що при створенні спірної частини електронної версії карти використовував раніше створені картографічні матеріали.
Відповідно до частини другої статті 303 ЦПК України 2004 року апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.
Зважаючи, що відповідач фактично заперечував право позивача на авторство твору, обґрунтованість віднесення карти до об`єкта авторського права, апеляційний суд помилково послався на пояснення відповідача, як на доказ визнання певних обставин, які не підлягають доказуванню.
Отже, усупереч наведеній процесуальній нормі апеляційний суд вдався до переоцінки доказів, які, на його думку, суд першої інстанції неправильно оцінив, тобто вийшов за межі наданих цивільним процесуальним законом повноважень.
Водночас неподання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог стало підставою для вмотивованого висновку суду першої інстанції про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Оскільки у справі встановлено, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону, то рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню повністю із залишенням у силі рішення суду першої інстанції.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Заявник при поданні касаційної скарги сплатив судовий збір у розмірі 720 грн.
Оскільки у цій справі касаційна скарга підлягає задоволенню, то вказана сума витрат підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 . Керуючись статтями 400, 409, 413, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Прохорової Юлії Веніамінівни задовольнити.
Рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 12 вересня 2017 року скасувати, рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 травня 2017 року залишити в силі.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 720 грн.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                                 О. В. Ступак
Судді:                                                                                                             І. Ю. Гулейков
                                                                                                                        А. С. Олійник
                                                                                                                        С. О. Погрібний
                                                                                                                        В. В. Яремко