Справа № 461/10001/19                                        Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є. 
Провадження № 33/811/119/20                                Доповідач: Стельмах І. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді – Стельмаха І.О.,

з участю 
особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,
представника Галицької митниці Держмитслужби – Зирянова О.Ю.,

розглянувши у режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 472 МК України про порушення митних правил за апеляційною скаргою представника Галицької митниці Держмитслужби Лубоцького Б.І. на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 09 січня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 09 січня 2020 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 6071,08 грн. Товар, вилучений згідно з протоколом про порушення митних правил № 3899/20900/19 від 11 жовтня 2019 року, а саме: бренді CARDENAL MENDOZA Solera Gran Reserva, в кількості 18 пляшок, по 0,7 л. Код згідно УКТ ЗЕД 2207; вино AUCALA do terra alta, в кількості 6 пляшок, по 0,75 л. Код згідно УКТ ЗЕД 2204; вино DIBON cava brut rose, в кількості 12 пляшок, по 0,75 л. Код згідно УКТ ЗЕД 2204; вино OCTANIA red wine, в кількості 15 пляшок, по 0,75 л. Код згідно УКТ ЗЕД 2204, конфісковано в дохід держави.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДСА України судовий збір в розмірі 420 грн 40 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Галицької митниці Держмитслужби витрати за зберігання товару на складі митниці у розмірі 524 грн 52 коп.
На постанову судді представник Галицької митниці Держмитслужби Лубоцький Б.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України та накласти на нього стягнення, передбачене санкцією даної статті у повному обсязі; стягнути з ОСОБА_1 витрати за зберігання товару на складі митниці. 
В обґрунтування апеляційних вимог представник митниці покликається на такі доводи: згідно з висновком експертного дослідження ЛВПЕД ДПМЕ ДФС від 03.12.2019 № 142008600-0435, загальна вартість предметів правопорушення становить 40118,67 грн, однак, суддею Галицького районного суду м. Львова невмотивовано застосовано до ОСОБА_1 стягнення у розмірі 6071,08 грн, яке відповідає вартості товару за документами невідомого походження, і як наслідок, державі завдано збитків у розмірі 80237,34 грн.
У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 заперечив апеляційну скаргу та пояснив, що переміщуваний ним товар, він придбав для власних потреб. При цьому зазначив, що не згідний з висновком експертного дослідження щодо вартості товару. Звернув увагу, що ним було надано у суді першої інстанції рахунок № 699 від 07 жовтня 2019 року, згідно з яким вартість товару становить 223,86 Євро.
Представник митниці Зирянов О.Ю. у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив постанову суді скасувати та прийняти нову постанову, якою  ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення, передбачене санкцією вказаної статті у повному обсязі. 
Заслухавши думку представника Львівської митниці ДФС, який  просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення   ОСОБА_1 , який заперечив апеляційну скаргу та просив залишити без змін постанову судді першої інстанції, а апеляційну скаргу – без задоволення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В силу ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Дані вимоги Закону суддею першої інстанції в повному обсязі дотримані. 
Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами.
Викладений у судовому рішенні висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 3899/20900/19 від 11.10.2019; актом про проведення огляду (переогляду) транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 11.10.2019; описом предметів, вилучених у ОСОБА_1 від 11.10.2019; доповідною запискою державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Краковець» Львівської митниці ДФС Т. Остапчук.
На підставі наведеного, суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність притягнення  ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 472 МК України та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, наклав на нього стягнення в межах санкції статті, якою передбачене правопорушення, а саме у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів, які були безпосереднім предметом правопорушення з конфіскацією зазначених товарів.
При цьому, апеляційний суд вважає, що при визначенні розміру штрафу, суддя вірно врахував наданий ОСОБА_1 рахунок № 699 від 07 жовтня 2019 року, згідно з яким вартість переміщуваного через державний кордон товару становить 223,86 Євро, що відповідно до офіційного курсу валют НБУ дорівнює 6071,08 грн.
Апеляційний суд вважає безпідставним твердження в апеляційній скарзі про сумнівність наданого ОСОБА_1 рахунку, який підтверджує вартість переміщуваних ним товарів, оскільки доказів цього факту представником митного органу не представлено. 
При цьому слід зауважити, що згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення. 
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.
Керуючись ст. 529 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд 
п о с т а н о в и в:

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 09 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ст. 472 МК України залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Львівської митниці ДФС Лубоцького Б.І. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя 
Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах