Номер провадження: 22-ц/813/3817/20 
Номер справи місцевого суду: 522/19654/16-ц
Головуючий у першій інстанції Кравчук Т. С.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Князюка О.В., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря судового засідання: Віцько А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу  представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Моторно (транспортне) страхового бюро України, Вачадзе Іраклі про стягнення матеріальної шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди, 
                                         В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі – МТСБУ), ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Позовна заява мотивована тим, що 17 березня 2016 року Вачадзе Іраклі, керуючи транспортним засобом «БМВ», номерний знак UU НОМЕР_1 , по вул. Французький бульвар, 33 у м. Одеса, порушуючи Правила дорожнього руху допустив зіткнення із транспортним засобом марки «ВАЗ 1183», державний номерний знак НОМЕР_2 , який в свою чергу вдарив автомобіль позивача – марки «Мазда», державний номерний знак НОМЕР_3 , внаслідок чого останнього відкинуло на автомобіль марки «Шевроле», державний номерний знак НОМЕР_4 . Після зіткнення усі автомобілі отримали значні механічні пошкодження.
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2016 року ОСОБА_4 Іраклі було визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «БМВ», номерний знак НОМЕР_5 , на момент ДТП не була застрахована. 10 березня 2016 року згідно зі звітом про встановлення оцінки, розмір матеріальної шкоди, спричиненого автомобілю марки «Мазда», державний номерний знак НОМЕР_3 у результаті ДТП складає 50 848,86 грн. Вартість проведеного огляду складає 600,00 грн. 13 липня 2016 року позивач оформила письмове повідомлення про ДТП та заяву про отримання страхового відшкодування, проте 14 жовтня 2016 року вона отримала лист про відмову у виплаті страхового відшкодування.
З урахуванням викладеного,  ОСОБА_1  просила суд: стягнути з МТСБУ страхове відшкодування у розмірі 50 848,86 грн, 3 % річних, пеню, збитки з урахуванням індексу інфляції; з ОСОБА_3 витрати на проведення огляду, оцінки, телеграми у розмірі 600,00 грн; судові витрати та витрати на правову допомогу стягнути солідарно з відповідачів.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення огляду, оцінки, телеграми у загальному розмірі 600,00 грн. Стягнуто з Вачадзе Іраклі на користь ОСОБА_1 витрати за сплату судового збору в розмірі 551,20 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач має право на отримання відшкодування заподіяної шкоди від винного у ДТП на загальних підставах, оскільки у встановлений законом строк не повідомила МТСБУ про ДТП, а останні з поважних причин не змогли виконати дії на підтвердження визначення причин настання страхового випадку та визначити розмір збитків.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог до Моторно (транспортне) страхового бюро України про стягнення матеріальної шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди, стягнення інфляційного збільшення, 3% річних та пені.
Рішенням апеляційного суду Одеської області від 10 серпня 2017 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2017 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1  задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 50 848,86 грн, витрати на проведення огляду оцінки у розмірі 600,00 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн, судовий збір у розмірі 2 606,32 грн. У задоволенні позову ОСОБА_1 до МТСБУ про стягнення страхового відшкодування відмовлено.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що позивачем доведено вину ОСОБА_3 у вчиненні ДТП, а тому позивач має право на отримання відшкодування заподіяної шкоди від винного у ДТП на загальних підставах.
У січні 2018 року  ОСОБА_3  подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка була мотивована тим, що він не був належним чином повідомлений про день розгляду апеляційної скарги, а також тим, що апеляційний суд вийшов за межі позовних вимог та доводів апеляційної скарги.
Постановою Верховного Суду від 22 листопада 2018 року касаційну скаргу  ОСОБА_3  задоволено частково. Рішення апеляційного суду Одеської області від 10 серпня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Таким чином, судом апеляційної інстанції повторно розглядається апеляційна скарга представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2017 року в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 до Моторно (транспортне) страхового бюро України про стягнення матеріальної шкоди, завданою автомобілю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та суму пені, збитків внаслідок індексу інфляції та 3% річних на дату винесення судового рішення. В частині стягнутих судом з Вачадзе Іраклі на користь ОСОБА_1 витрат на проведення огляду, оцінки, телеграми у загальному розмірі 600,00 грн., витрат за сплату судового збору в розмірі 551,20 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн. рішення суду не оскаржено і тому в апеляційному порядку в цій частині не переглядається.
Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обгрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права можуть бути  підставою для  скасування  або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.  
Згідно з ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. 
Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:
-17.03.2016 року близько 11:30 год. Вачадзе Іраклі, керуючи транспортним засобом «БМВ» номерний знак НОМЕР_5 , по вул. Французький бульвар, біля будинку 33 у м. Одеса, порушуючи Правила дорожнього руху допустив зіткнення із транспортним засобом марки «ВАЗ 1183» р/номер НОМЕР_2 , який в свою чергу вдарив автомобіль позивача - марки «Мазда», р/номер НОМЕР_3 , а того відкинуло на автомобіль марки «Шевроле» р/номер НОМЕР_4 . Після зіткнення усі автомобілі отримали значні механічні пошкодження. Водій Вачадзе Іраклі після скоєння ДТП залишив місце ДТП. На місце дорожньо-транспортної пригоди були викликані співробітники поліції, що зафіксували дорожньо-транспортну пригоду;
- Постановою 13.06.2016 року Приморським районним судом м. Одеси Вачадзе Іраклі було визнано винним у скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія «БМВ» номерний знак НОМЕР_5 на момент ДТП не була застрахована в жодній Страховій компанії;
-10.03.2016 року згідно звіту про встановлення оцінки розмір матеріальної шкоди, спричиненого автомобілю Мазда 6, реєстраційний номер НОМЕР_3 в результаті ДТП складає 50 848,86 грн. Вартість проведеного огляду складає 600 грн.;
-13.07.2016 року   МТСБУ отримало від ОСОБА_1 письмове повідомлення про ДТП, яке сталося 17.03.2016 року та заяву про отримання страхового відшкодування;
-листом МТСБУ від 07.10.2016 року, який отриманий ОСОБА_1 14.10.2016 року, останній було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з посиланням на п. 37.1.3. п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з невиконанням потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування своїх обов`язків визначених Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розміру заподіяної шкоди».
Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_1 до МТСБУ про стягнення матеріальної шкоди, завданою автомобілю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 50 848 грн. 86 коп. та суму пені, збитків внаслідок індексу інфляції та 3% річних на дату винесення судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання відшкодування заподіяної шкоди від винуватця ДТП на загальних підставах так як у встановлений законом строк не повідомила МТСБУ про ДТП, у зв`язку з чим МТСБУ з поважних причин не змогло виконати дії на підтвердження визначення причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків.
Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
Згідно з частиною другою статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
У статті 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страхова виплата – грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.                                У відповідності із п.1 ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.
Пунктом 22.1 статті 22 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і далі у редакції цього Закону на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому  цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-трансопртної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.  
Відповідно до п. п. «а» п. 41.1. ст. 41 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV  МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння  транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_3 будучи винним у завданні внаслідок ДТП шкоди автомобілю позивача, мав на час вчинення ДТП 17.03.016 року діючий страховий поліс.
Враховуючи такі обставини та приймаючи до уваги положення п. «а» п. 41.1. ст. 41 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV, позивач мала підстави для звернення до МТСБУ з заявою про відшкодування шкоди.
Проте МТСБУ відмовило позивачу у відшкодуванні шкоди, завданої ДТП з посиланням на на п. 37.1.3. п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування  цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з невиконанням потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування своїх обов`язків визначених Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розміру  заподіяної шкоди. 
Відповідно до п. 33.1.4 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Відповідно до п. 33.3 цього ж Закону водії та власники транспортних засобів, причетні до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).
Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.
Відповідно до п.п. 37.1.3. п. 37.1. ст. 37 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.
Обов`язок відшкодування МТСБУ шкоди у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, передбачений ст. 41 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV.
Передбачена п.п. 37.1.3. п. 37.1. ст. 37 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV обставини для відмови у здійсненні регламентної виплати є підставою для такої відмови лише в тому разі, якщо несвоєчасне повідомлення без поважних на те причин про настання страхового випадку або надання ним неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку позбавили МТСБУ можливості встановити, чи є ця подія страховим випадком. Тому вказані обставини мають оцінюватися судом у кожному конкретному випадку.
Як встановлено матеріалами справи, позивач була позбавлена можливості повідомити МТСБУ про факт ДТП у встановлені строки, оскільки винна у ДТП особа залишила місце події і про відсутність у цієї особи полісу страхування цивільної відповідальності, позивач дізналася лише після встановлення особи ОСОБА_3 та з`ясування, що той не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відмовляючи у заяві ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої ДТП, МТСБУ зазначило, що транспортний засіб заявника, пошкоджений в ДТП 17.03.2016 року був відновлений до його огляду аварійним комісаром, призначеним МТСБУ для складання калькуляції вартості відновленого ремонту, що унеможливило проведення дослідження та визначення вартості відновленого ремонту і розміру заподіяної шкоди. 
Відповідно до ст. 60 ЦПК України в редакції, що діяла на час розгляду справи в суді першої інстанції, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в якості підстави своїх вимог або заперечень.
Проте, будь-яких доказів неможливості встановлення факту дорожньо-транспортної пригоди, оформленої належним чином органами патрульної поліції, на підставі яких Вачадзе Іраклі визнано винним у скоєнні ДТП, яке мало місце 17.03.2016 року і полягало у зіткненні автомобілю під керуванням Вачадзе Іраклі з автомобілем під керуванням ОСОБА_5 , який від удару відкинуло на автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , що спричинило автомобілям механічні пошкодження, не надано.
Також не надано доказів і переконливих обгрунтувань у неможливості встановлення розміру збитків, спричинених автомобілю позивача.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач 19.03.2016 року самостійно звернувся до ліцензованого оцінювача ОСОБА_6 , яким був проведений огляд пошкодженого транспортного засобу, зафіксовані пошкодження автомобілю та розрахована вартість відновлюваного ремонту та матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту зносу.
Проте будь-яких мотивованих заперечень неприйняття розміру матеріальної шкоди, яка визначена оцінювачем ОСОБА_6 , МТСБУ у відмові від здійснення регламентної виплати не наведено. 
Будь-яких питань щодо проведення експертного дослідження з приводу визначення вартості ремонтних робіт та матеріальної шкоди під час розгляду заяви ОСОБА_1 про здійснення регламентної виплати або після подачі ОСОБА_1 позову до суду, МТСБУ не ініціювало, обмежившись посиланням на неможливість складення висновку аварійним комісаром у зв`язку з відновленням позивачем пошкодженого автомобіля. 
Проте сама по собі неможливість складення аварійним комісаром калькуляції вартості відновленого ремонту через відновлення автомобілю, не є вирішальною та достатньою підставою для висновку про неможливість встановити розмір заподіяної шкоди з огляду на наявність зафіксованих ліцензованим оцінювачем під час огляду автомобілю позивача після ДТП характеру пошкоджень та розрахунку оцінювачем вартості ремонтно-відновлювальних робіт, враховуючи відсутність з цього приводу мотивованих заперечень неприйняття такого висновку або обгрунтованих сумнівів у їх достовірності і не ініціювання питань експертного дослідження з цього приводу. 
Враховуючи наведене, у суду першої інстанції не було підстав для набуття висновку про відмову у вимогах ОСОБА_1 до МТСБУ про відшкодування шкоди, завданої ДТП у розмірі 50 878 грн. 86 коп. 
Сума відшкодування, щодо якої заявлені вимоги до МТСБУ, становить у відповідності до складеного звіту – 50 848 грн. 86 коп., тобто в межах ліміту відповідальності згідно з п. 9.3. ст. 9 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV.
Як вже зазначалося вина ОСОБА_3 у ДТП від 17.03.2016 року встановлена постановою суду 13.06.2016 року і позивач протягом 30 днів з дати встановлення вини особи звернулася до МТСБУ про відшкодування шкоди, завданої ДТП у розмірі 50 878 грн. 86 коп., оскільки транспортний засіб, яким під час зіткнення керувала винна особа не був застрахований. 
Згідно з абз. 5 п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-VI у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплати збільшується на кількість днів такого прострочення.
У відповідності із п.1 ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.
Відповідно до ст. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон України), у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка дії протягом періоду, за який нараховується пеня.
МТСБУ відмовило у регламентній виплаті за зверненням позивача 07.10.2016 року.
Враховуючи, що звернення про виплату надійшло від позивача на адресу МТСБУ 13.07.2016 року, передбачений ст. 90 денний строк сплив 11.10.2016 року. 
Отже прострочення відбулося з 12.10.2016 року.
Вимоги, заявлені позивачем зведені до стягнення 3% річних, інфляційного збільшення та пені за весь час прострочення до дати ухвалення судового рішення.
Таким чином сума прострочення грошового зобов`язання складає 50 848 грн.
Судова колегія наводить розрахунок на час ухвалення судового рішення 04.02.2020 року у вигляді таблиці виходячи з індексу інфляції за цей період часу та пені із застосуванням подвійної облікової ставки НБУ. 
Дата виникнення заборгованості	Дата розрахунку	Сума боргу	Розмір пені	Кількість днів прострочення	
12.10.2016	04.02.2020	50848.00 грн.	Подвійна облікова ставка НБУ	1210	

Розрахунок 3% річних
 
Період розрахунку	Сума боргу	3% річних, грн.	
12.10.2016 - 04.02.2020 	50848.00	5057.00 грн.	

Розрахунок пені
 
Період розрахунку	Ставка НБУ, %	Кількість днів у періоді	Пеня, грн.	
12.10.2016 - 27.10.2016	15	16	668.69 грн. 	
28.10.2016 - 07.12.2016	14	41	1599.27 грн. 	
08.12.2016 - 25.01.2017	14	49	1911.33 грн. 	
26.01.2017 - 01.03.2017	14	35	1365.23 грн. 	
02.03.2017 - 13.04.2017	14	43	1677.29 грн. 	
14.04.2017 - 25.05.2017	13	42	1521.26 грн. 	
26.05.2017 - 06.07.2017	12.5	42	1462.75 грн. 	
07.07.2017 - 02.08.2017	12.5	27	940.34 грн. 	
03.08.2017 - 26.10.2017	12.5	85	2960.33 грн. 	
27.10.2017 - 14.12.2017	13.5	49	1843.07 грн. 	
15.12.2017 - 25.01.2018	14.5	42	1696.79 грн. 	
26.01.2018 - 01.03.2018	16	35	1560.27 грн. 	
02.03.2018 - 11.04.2018	17	41	1941.98 грн. 	
12.04.2018 - 12.07.2018	17	92	4357.60 грн. 	
13.07.2018 - 06.09.2018	17.5	56	2730.47 грн. 	
07.09.2018 - 24.10.2018	18	48	2407.27 грн. 	
25.10.2018 - 12.12.2018	18	49	2457.42 грн. 	
13.12.2018 - 31.01.2019	18	50	2507.57 грн. 	
01.02.2019 - 14.03.2019	18	42	2106.36 грн. 	
15.03.2019 - 25.04.2019	18	42	2106.36 грн. 	
26.04.2019 - 06.06.2019	17.5	42	2047.85 грн. 	
07.06.2019 - 18.07.2019	17.5	42	2047.85 грн. 	
19.07.2019 - 05.09.2019	17	49	2320.90 грн. 	
06.09.2019 - 24.10.2019	16.5	49	2252.64 грн. 	
25.10.2019 - 12.12.2019	15.5	49	2116.11 грн. 	
13.12.2019 - 04.02.2020	13.5	53	1993.52 грн. 	
Всього пені: 	52600.52 грн. 	

Втрати від інфляції
 
Місяць року за період розрахунку	Індекс інфляції, %	
жовтень місяць 2016	102.8	
листопад місяць 2016	101.8	
грудень місяць 2016	100.9	
січень місяць 2017	101.1	
лютий місяць 2017	101.0	
березень місяць 2017	101.8	
квітень місяць 2017	100.9	
травень місяць 2017	101.3	
червень місяць 2017	101.6	
липень місяць 2017	100.2	
серпень місяць 2017	99.9	
вересень місяць 2017	102.0	
жовтень місяць 2017	101.2	
листопад місяць 2017	100.9	
грудень місяць 2017	101.0	
січень місяць 2018	101.5	
лютий місяць 2018	100.9	
березень місяць 2018	101.1	
квітень місяць 2018	100.8	
травень місяць 2018	100.0	
червень місяць 2018	100.0	
липень місяць 2018	99.3	
серпень місяць 2018	100.0	
вересень місяць 2018	101.9	
жовтень місяць 2018	101.7	
листопад місяць 2018	101.4	
грудень місяць 2018	100.8	
січень місяць 2019	101.0	
лютий місяць 2019	100.5	
березень місяць 2019	100.9	
квітень місяць 2019	101.0	
травень місяць 2019	100.7	
червень місяць 2019	99.5	
липень місяць 2019	99.4	
серпень місяць 2019	99.7	
вересень місяць 2019	100.7	
жовтень місяць 2019	100.7	
листопад місяць 2019	100.1	
грудень місяць 2019	99.8	
січень місяць 2020	Індекс не встановлено	

Результати розрахунку
 
Період розрахунку	Сума боргу, грн.	Сума боргу з інфляцією, грн.	Інфляційне збільшення боргу, грн.	
12.10.2016 - 04.02.2020	50848.00	69713.42	18865.42	

Таким чином з МТСБУ на користь позивача слід стягнути регламентну виплату, яка складається зі шкоди завданої транспортному засобу позивача у ДТП – 50 848 грн., інфляційного збільшення – 18 865 грн. 42 коп., 3% річних 5057 грн. 
Крім того за вказаний період пеня згідно подвійної облікової ставки НБУ складає 52600 грн.
Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
В даному випадку судова колегія вважає за необхідне зменшити неустойку (пеню) за власною ініціативою, оскільки розмір неустойки дійсно перевищує розмір збитків, а позивачем застосовано і інші законодавчо передбачені механізми у зв`язку з простроченням МТСБУ регламентної виплати. 
Тому розумним і справедливим в даному випадку буде зменшення пені з 52 600 грн. до – 25 000 грн. 
Тому стягненню підлягають - регламентна виплата, яка складається зі шкоди завданої транспортному засобу позивача у ДТП – 50 848 грн., інфляційного збільшення – 18 865 грн. 42 коп., 3% річних 5057 грн. та пені 25 000 грн., а всього 99 770 грн.42 коп.
Відповідно до ст. 141 ч. 13 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Враховуючи ухвалення апеляційним судом нового судового рішення згідно з яким позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову до суду першої інстанції та за подання апеляційної скарги. 
Частковість задоволення позову обумовлена застосуванням апеляційним судом з власної ініціативи ст. 551 ч.3 ЦК України в частині зменшення неустойки. 
Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги у розмірі 606 грн. 32 коп., оскільки рішенням суду, в частині, що не оскаржена, судовий збір сплачений за подання позову 551 грн.20 коп. стягнутий з ОСОБА_3 . 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 в частині відмови у задоволенні вимог до Моторно (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди, стягнення інфляційного збільшення, 3% річних та пені - задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2017 року - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 у відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою 50 848 грн., інфляційне збільшення – 18 865 грн. 42 коп., 3% річних 5 057 грн., пеню 25 000 грн., а всього стягнути 99 770 грн. 42 коп.
Стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 606 грн. 32 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено: 12.02.2020 року. 

Головуючий                                 О.М. Таварткіладзе 
Судді:                         О.В. Князюк
                                                                               С.О. Погорєлова