Справа № 127/21759/19
Провадження № 22-ц/801/144/2020
Категорія: 63
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Матківська М. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року	Справа № 127/21759/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого: Матківської М. В.
Суддів: Марчук В. С., Сопруна В. В.
Секретар: Константинов А.К.
За участю: позивача ОСОБА_1 і його представника – адвоката Казеко О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 листопада 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
Рішення ухвалив суддя Сичук М.М.
Рішення ухвалено о 12.41 год. у м. Вінниці Вінницької області.
Дата складення повного тексту рішення невідома,
Встановив:
08 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, у якому просив визнати дії житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 при прийнятті рішення від 19 лютого 2016 року № 38 протиправними та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 взяти його на квартирний облік для поліпшення житлових умов при Вінницькому обласному військовому комісаріаті.
Свої вимоги мотивував тим, що починаючи з 28 вересня 1998 року він перебував на квартирному обліку на загальних підставах, а з 19 вересня 2011 року – на позачерговій черзі та починаючи з 28 жовтня 2013 року – на квартирному обліку військової частини НОМЕР_1 НГ України.
На підставі протоколу № 6 житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 НГ України від 03 червня 2015 року його було знято з квартирного обліку військової частини НОМЕР_1 згідно наказу МВС від 27 липня 2007 року № 278. Відповідно до п. 3.21. причиною зняття з квартирного обліку в 2015 році був його призов на військову службу по частковій мобілізації згідно з Указом Президента України № 15/2015 від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію» від 18 березня 2015 року до Вінницького об`єднаного міського військового комісаріату. З огляду на те, що до 03 червня 2015 року він перебував на квартирному обліку військової частини Внутрішній військ Міністерства внутрішній справ за місцем реєстрації, а призваний на військову службу в зв`язку з мобілізацією до лав Збройних Сил України, його було знято з квартирного обліку.
При його зверненні до КЕЧ за місцем служби йому повідомили, що відповідно до законодавства при мобілізації він втратив статус військовослужбовця запасу і для взяття його на квартирний облік за місцем служби він повинен знятися з квартирного обліку військової частини НОМЕР_1 та стати на квартирний облік за новим місцем служби при ІНФОРМАЦІЯ_3 , що він і зробив. Однак, при постановці його на квартирний облік у ІНФОРМАЦІЯ_3 йому було відмовлено.
Перший рапорт про взяття на квартирний облік при ІНФОРМАЦІЯ_4 він подав у 2015 році. Згідно рішення житлової комісія ІНФОРМАЦІЯ_5 від 11 вересня 2015 року йому було відмовлено у постановці на квартирний облік з тих підстав, що відповідно до пункту 1.1 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, передбачено організацію забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців ЗС України крім військовослужбовців призваних на військову службу у зв`язку з мобілізацією.
Другий його рапорт від 21 вересня 2015 року залишений без розгляду.
Не погоджуючись з такими діями відповідача він знову звернувся із рапортом про повторний розгляд питання щодо постановки на квартирний облік за місцем проходження служби в лютому 2016 року. 
Рішенням житлової комісії Вінницького ОВК від 19 лютого 2016 року № 38 йому відмовлено в зарахуванні на облік військовослужбовців ЗС України та осіб, звільнених у запас або відставку, що залишилися на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
Вважаючи таке рішення житлової комісії протиправним та таким, що не відповідає вимогам законодавства, він звернувся за захистом свого порушеного права до суду.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 листопада 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Зазначив, що рішення суду вважає незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним встановленням обставин, які мають значення для справи.
Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи його обґрунтованим, законним та справедливим.
В судовому засіданні позивач і його представник підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити.
Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 із 28 вересня 1998 року перебував на квартирному обліку на загальних підставах, з 19 вересня 2011 року перебував на позачерговій черзі, а з 28 жовтня 2013 року перебував на квартирному обліку військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, внутрішні війська МВС України.
18 березня 2015 року наказом Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_6 № 47 відповідно до мобілізаційного плану майора ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу Вінницького об`єднаного міського військового комісаріату.
Протоколом № 6 житлово-побутової комісії в/ч НОМЕР_1 від 03 червня 2015 року ОСОБА_1 знятий з квартирного обліку в/ч НОМЕР_1 згідно поданої ним заяви у зв`язку із його призовом 18 березня 2015 року на військову службу під час мобілізації до Вінницького об`єднаного міського військового комісаріату.
У вересні 2015 року позивач звернувся до житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 із рапортом про зарахування його на чергу для поліпшення житлових умов при Вінницькому обласному військовому комісаріаті.
11 вересня 2015 року житлова комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 , розглянувши рапорт ОСОБА_1 , прийняла рішення про відмову у зарахуванні майора ОСОБА_1 на облік осіб для поліпшення житлових умов при Вінницькому обласному військовому комісаріаті на підставі п. 1.1. Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 (із змінами).
21 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся з проханням повторно розглянути його рапорт щодо постановки його на квартирний облік.
Листом № 11/3155 від 19 жовтня 2015 року ОСОБА_1 повідомлено, що у зв`язку із відсутністю членів житлової комісії, засідання відбудеться в листопаді 2015 року. Про час засідання буде повідомлено додатково.
Листом № 3/509 від 15 лютого 2016 року ОСОБА_1 повідомили про дату проведення засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , як призначено на 19 лютого 2016 року на 16:30.
Рішенням житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 № 38 від 19 лютого 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у зарахуванні на облік військовослужбовців Збройних Сил України та осіб, звільнених у запас або відставку, що залишилися на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов на підставі п. 1.1. Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей житловими приміщеннями.
07 квітня 2016 року майора ОСОБА_1 , звільненого наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 31 березня 2016 року № 124 з військової служби у запас відповідно до п. «є» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п. 1 Указу Президента України від 25 лютого 2016 року № 115/2016, наказом Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_6 № 50 від 06 квітня 2016 року виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення Вінницького об`єднаного міського військового комісаріату.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за № 1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
У пункті 24 цього Порядку зазначено, що військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. У рішенні зазначаються: дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. На засіданні житлової комісії має право бути присутнім військовослужбовець, стосовно якого вирішується питання зарахування на облік. Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік. Військовослужбовці, зараховані на облік, заносяться до книги обліку осіб, що перебувають в черзі на одержання житла. Військовослужбовці зараховуються на облік незалежно від тривалості проживання у даному населеному пункті.
По справі встановлено, що ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку по військовій частині НОМЕР_2 з 28 вересня 1998 року (а. с. 52, 53-55).
Після звільнення із лав ВВ МВС України за станом здоров`я за ст. 26 п. 6 «Б» згідно наказу командуючого ВВ МВС України від 05 вересня 2011 року № 101 о/с та наказу командира частина № НОМЕР_3 с/ч від 19 вересня 2011 року перебував на квартирному обліку військової частини НОМЕР_1 .
Згідно витягу із протоколу № 9 засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 ВВ МВС України від 28 жовтня 2013 року, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 28 жовтня 2013 року, комісія розглядала заяву пенсіонера внутрішніх військ ОСОБА_1 про постановку його на квартирний облік при військовій частині НОМЕР_1 ; у Збройних Силах України з 1994 року, звільнений зі списків внутрішніх справ (в/ч НОМЕР_2 ) 19 вересня 2011 року; та прийняла рішення про постановку пенсіонера ОСОБА_1 на квартирний облік для отримання житлової площі зі зберіганням попереднього часу перебування на обліку на загальних підставах згідно наказу МВС від 27 липня 2007 року п. 3.14, а саме з 28 вересня 1998 року за № 18 та на позачерговій – з 19 вересня 2011 року за № 11 (а. с.57). 
Із витягу із протоколу № 6 засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 ВВ МВС України від 3 червня 2015 року, затвердженого т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_3 03 червня 2015 року, вбачається, що комісією слухалася заява пенсіонера внутрішніх справ ОСОБА_1 , який у Збройних Силах України з 1994 року, звільнений зі списків внутрішніх військ (в/ч НОМЕР_2 ) 19 вересня 2011 року, перебуває на квартирному обліку при в/ч НОМЕР_1 з 28 вересня 1998 року, за наслідками розгляду заяви прийнято рішення про зняття пенсіонера ОСОБА_1 складом родини – одна особа, в тому числі він, із квартирного обліку військової частини НОМЕР_1 згідно наказу МВС від 27 липня 2007 року № 278 п. 3.21 (а. с. 56). У своїй заяві ОСОБА_1 просив зняти його з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 в зв`язку з призовом по мобілізації до військового комісаріату м. Вінниці (а. с. 56).
Згідно витягу із наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_7 (по стройовій частині) № 47 від 18 березня 2015 року майора ОСОБА_1 , призваного Вінницьким об`єднаним міським військовим комісаріатом Вінницької області з 18 березня 2015 року відповідно до мобілізаційного плану, визнано призначеним та зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_6 та на всі види забезпечення (а. с. 30).
Наказом Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_7 (по стройовій частині) № 50 від 06 квітня 2016 року майора ОСОБА_1 , звільненого наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 31 березня 2016 року № 124 з військової служби у запас відповідно до підпункту «є» пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», пункту 1 Указу Президента України від 25 березня 20-16 року № 115/2016, з 07 квітня 2016 року виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_6 і направлено для зарахування на військовий облік до Вінницького об`єднаного міського військового комісаріату (а. с. 31).
Із витягу з протоколу засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 № 38 від 19 лютого 2016 року вбачається, що комісією розглянуто повторно заяву і скаргу ОСОБА_1 щодо зарахування його на облік для поліпшення житлових умов при ІНФОРМАЦІЯ_4 і прийнято рішення про залишення без змін рішення житлової комісії від 11 вересня 2015 року та відмовлено йому в зарахуванні на облік для поліпшення житлових умов при ІНФОРМАЦІЯ_4 . Комісією враховано те, що майор ОСОБА_1 на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов у ЗС України не перебував, а також призваний на військову службу у зв`язку із мобілізацією (а. с. 21, 34, 33).
Житловою комісією Вінницького ОВК прийнято рішення № 34 від 11 вересня 2015 року, яким відмовлено майору ОСОБА_1 в зарахуванні на облік для поліпшення житлових умов при ІНФОРМАЦІЯ_4 з тих підстав, що ОСОБА_1 призваний на війську службу у зв`язку з мобілізацією, пославшись на положення пункту 1.1 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства Оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 (із змінами) (а. с. 32).
Наказом Міністерства оборони України № 737 від 30 листопада 2011 року «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» (у редакції наказу Міністерства Оборони України № 401 від 19 червня 2014 року), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за N 24/20337 (із змінами), затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка була чинною станом на вересень 2015 року і лютий 2016 року, оскільки наказом Міністерства оборони України № 380 від 31 липня 2018 року таку Інструкцію затверджено у новій редакції.
Згідно пункту 1.1. зазначена Інструкція визначає: організацію обліку військовослужбовців Збройних Сил України та осіб, звільнених у запас або відставку, що залишилися на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у ЗС України; забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців ЗС України (крім військовослужбовців строкової військової служби, призваних на військову службу у зв`язку з мобілізацією, і резервістів), а також осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, включаючи членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли, пропали безвісти під час проходження військової служби, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов.
Таким чином, по справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 не перебував на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов у Збройних Силах України, а перебував на обліку при військовій частині НОМЕР_1 внутрішніх військ МВС України з 28 вересня 1998 року по 03 червня 2015 року; був звільнений зі списків внутрішніх військ (в/ч 3023) МВС України за станом здоров`я за ст. 26 п. 6 «Б» згідно наказу командуючого ВВ МВС України від 05 вересня 2011 року № 101 о/с та наказу командира частини № 189 с/ч від 19 вересня 2011 року; призваний з 18 березня 2015 року на військову службу відповідно до мобілізаційного плану (а. с. 30).
За таких обставин оспорюване позивачем рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 № 38 від 19 лютого 2016 року прийняте у відповідності до діючої на той час Інструкції, тому дії житлової комісії при його прийнятті не можуть бути визнані протиправними.
Оскільки дане рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 є законним і підстава відмови у зарахуванні ОСОБА_1 на квартирний облік для поліпшення житлових умов при ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідає вимогам діючої на той час Інструкції, тому не підлягає до задоволення вимога позивача про зобов`язання відповідача взяти його на квартирний облік для поліпшення житлових умов при ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Отже, заявлений ОСОБА_1 позов до задоволення не підлягає.
Доводи апеляційної скарги в тому, що житловою комісією при розгляді питання не було взято до уваги Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 15 вересня 2015 року № 683-VІІІ, відповідно до якого пункт 1 статті 12 було доповнено абзацами восьмим – дванадцятим такого змісту: за військовослужбовцями, які проходять службу за призовом офіцерського складу, зберігаються жилі приміщення, які вони займали до призову на військову службу. Такі військовослужбовці не можуть бути зняті з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та зараховані на квартирний облік у військовій частині за місцем проходження служби, є безпідставними, оскільки даним пунктом регулюється збереження за військовослужбовцями жилих приміщень, які вони займали до призову на військову службу та заборона зняття з обліку тих громадян, які потребують поліпшення житлових умов і уже зараховані та перебувають на квартирному обліку у військовій частині за місцем проходження служби.
В апеляційній скарзі позивач посилається на пункт 2.17 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, у якій йдеться про те, що військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, за неможливості використання на військовій службі, а також після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання житла.
Такі міркування позивача не можуть бути підставою для задоволення його позову, виходячи із того, після звільнення із лав ВВ МВС України у вересні 2011 року позивач продовжував перебувати на квартирному обліку при в/ч НОМЕР_1 до 03 червня 2015 року, звідки він був знятий за його власною заявою (а. с. 56). У військовому комісаріаті і КЕВ військовослужбовець міг перебувати на квартирному обліку у разі розформування військової частини. Проте, матеріали справи не містять відомостей про розформування військової частини НОМЕР_1 і позивач такими фактами не обґрунтовував свій позов.
Інші доводи апеляційної скарги не дають правових підстав для задоволення позову. 
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив лише із того, що позивач пред`явив позов із пропуском строку позовної давності і не просив суд про його поновлення, що стало підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Колегія суддів не погоджується з такою позицією суду першої інстанції, виходячи із наступного.
Згідно положень статей 256, 257, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
За правилами частин 3, 4, 5 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, суд, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.
Оскільки по справі встановлено, що позивачем позов не доведений, тому він не підлягає до задоволення, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову по суті, а не у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Не правильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягав застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення суду, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
За наведених обставин вимоги апеляційної скарги підлягають до часткового задоволення, а рішення суду підлягає до скасування з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
На підставі викладеного і керуючись ст. 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд 
Постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 листопада 2019 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий	М. В. Матківська  	
Судді	В. С. Марчук  	
  	В. В. Сопрун  	

Повний текст судового рішення складено 16 січня 2020 року