УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
 
02 січня 2020 року
м. Київ
справа № 750/2789/15-к
провадження № 51-6517ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Чернігівського апеляційного суду від 22 листопада 2019 року, який постановлено в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013260010003880, за обвинуваченням 
ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городня Чернігівської області, мешканця АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України (далі — КК України).
Суть питання
За вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 травня 2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 90 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 тис. 530 грн. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання у зв’язку із закінченням строку давності.
Крім того цим же вироком ОСОБА_5 визнано невинуватим і виправдано за ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку з недоведеністю, що в його діях є склад кримінального правопорушення. 
Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 відшкодування матеріальної шкоди у сумі 1 тис. 86 грн 02 коп. та моральної шкоди у розмірі 10 тис. грн.
Чернігівський апеляційний суд 22 листопада 2019 року скасував вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_5 й ухвалив новий, яким визнав його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 70 цього Кодексу за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено його від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 3 роки і покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 цього Кодексу. На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_5 від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 122 цього Кодексу, у зв`язку з закінченням строків давності. У решті вирок місцевого суду стосовно засудженого ОСОБА_5 залишено без змін.
Не погоджуючись з вказаним рішенням апеляційного суду захисник ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам та допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати рішення апеляційного суду, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі — КПК України) встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. 
Частиною 1 ст. 438 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону, доводи касаційної скарги захисника фактично зводяться до його посилань на неповноту судового розгляду, не згоди з наданою судами оцінкою доказів та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
При цьому захисник ОСОБА_4 обмежившись загальними фразами, не конкретизував, яких саме порушень допустився суд апеляційної інстанції при розгляді кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 . Зокрема, він не обґрунтував, у чому саме полягали порушення допущені цим судом, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого ним рішення, і чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом вироку апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 420 цього Кодексу. 
Крім того, касаційна скарга захисника не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених у вироку цього суду на спростування доводів його апеляційної скарги.
Також у касаційній скарзі захисник, обмежившись загальними фразами, не навів доводів на обґрунтування щодо допущених апеляційним судом істотних порушень при дослідженні доказів, а сама по собі незгода однієї із сторін кримінального провадження з наданою судами оцінкою доказів, безпосередньо не свідчить про допущення ними істотних порушень. 
Відсутність у касаційній скарзі обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК України, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків — п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                             ОСОБА_2                                      ОСОБА_3