КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа  №357/4016/19
Апеляційне провадження
 № 22-ц/824/2742/2020                                                                                                                                                                
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
11 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:             
                                    судді-доповідача                Рейнарт І.М. 
                                    суддів                                  Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.
 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 3 жовтня 2019 року (суддя Кошель Б.І.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, 
встановила:
 
у квітні 2019р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів за період з 28 травня 2015р. по 12 квітня 2019р. у сумі 123 727грн 20коп. 
Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що має сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є відповідач, який з одинадцятимісячного віку дитини ухиляється від виконання батьківських обов`язків по утриманню дитини. 
Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 3 серпня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на її користь аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 травня 2015р. і до досягнення дитиною повноліття. 
Позивач стверджувала, що відповідач займається підприємницькою діяльністю, є керівником ТОВ «Агро-БАР», ТОВ «ФГ Кочубіївське», Обслуговуючого кооперативу «Дендропарк», ТОВ «ФГ Петрівське», ФГ «Скіпченське», ФГ «Сирватинецьке», ФГ «Скіпченське 2015», ПП «Екоальянс», однак ухиляється від сплати встановлених рішенням суду аліментів, внаслідок чого за період з 28 травня 2015р. по 31 березня 2019р. утворилася заборгованість у розмірі 123 727грн 20коп., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів ВП 55806998 від 15 лютого 2019р. та від 5 квітня 2019р., виданим Солом`янським РВ ДВС м. Київ. Враховуючи, що розмір пені за вищезазначений період становить 779 202грн 87коп., згідно ст. 196 СК України з відповідача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів у розмірі 123 727грн 20коп.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 3 жовтня 2019 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 123 727грн 20коп. та вирішено питання судових витрат.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідач посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування ч. 1 ст. 195 СК України, оскільки суд керувався розрахунком заборгованості від 5 квітня 2019р. №20127, який був складений без урахування його доходів, та не звернув увагу, що згідно розрахунку за вих. №32809, який наданий з листом Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, заборгованість по аліментам станом на квітень 2019 року складає 9 132грн 43коп. В липні 2019р. було здійснено перерахунок та станом на квітень 2019 року заборгованість складає 10 594грн 05коп.
Також відповідач вважає помилковими висновки суду щодо його обізнаності про наявність рішення суду про стягнення аліментів та вини у виникненні заборгованості по їх сплаті, оскільки про заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 3 серпня 2015 року він дізнався лише 20 листопада 2018р., тому правових підстав для стягнення пені на суму заборгованості по аліментам, які нараховувалися до листопада 2018 року, не має.
Крім того, відповідач звертає увагу на те, що виконавче провадження з примусового виконання заочного рішення було відкрито у лютому 2018 року, а про його наявність йому стало відомо лише у листопаді 2018 року, що виключає свідоме невиконання такого рішення. 
Відзив на апеляційну скаргу позивачем не подано.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України зазначена апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 3 серпня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 травня 2015р. і до досягнення дитиною повноліття. Також судом допущено негайне виконання рішення в частині платежу за один місяць.
 18 грудня 2017 року на виконання вказаного рішення суду Білоцерківським міськрайонним судом Київської області виданий виконавчий лист, який пред`явлено до виконання до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, державний виконавець якого 19 лютого 2018 року відкрив виконавче провадження №55806998.
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП №55806998 від 15 лютого 2019 року, наданим головним державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Пішковцій О.В., та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №55806998 від 5 квітня 2019 року вих. 20127, наданого головним державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Максименко М.Ф., станом на 31 березня 2019 року ОСОБА_1 має заборгованість по аліментам у сумі у сумі 123 727грн 20коп.(с.с.46-48) 
З листа Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 15 серпня 2019 року вих. № 58009 вбачається, що 22 квітня 2019 року та 23 травня 2019 року на депозитний рахунок відділу від боржника надійшли грошові кошти на загальну суму 50 145грн 93коп., 10 червня 2019 року - у сумі 1 690грн 50коп., 26 липня 2019 року - 1 730грн 75коп., які перераховані стягувачу. 30 липня 2019 року державним виконавцем здійснено перерахунок заборгованості зі сплати аліментів та станом на 01 липня 2019 року заборгованість 

становить 784грн 62коп. (с.с.142-143).
У зв`язку із наданням документів про доходи відповідача, головним державним виконавцем Лебедєвою Л.Ю. складена довідка, згідно якої заборгованість по аліментам станом на 31 березня 2019 року становить 49 580грн. 55коп., у квітні 2019 року сплачено 40 000грн і заборгованість складає 10 594грн 05коп., у травні 2019 року сплачено 10 145грн 93коп. і заборгованість складає 1461грн 62коп. (с.с.144). 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що починаючи з 28 травня 2015 року по 31 березня 2019 року відповідач аліменти на сина не сплачував, тому позивач має право на отримання пені за прострочення сплати аліментів, розмір якої позивачем розраховано відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України.
Проте, повністю погодитися з таким висновок суду першої інстанції не можна з таких підстав.
Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.
Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).
У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.
Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.
Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Наявність заборгованості по аліментам відповідач не заперечував, однак не погоджувався з її розміром та посилався на те, що вона виникла не з його вини, так як він не був обізнаним про наявність рішення суду про стягнення з нього аліментів.
Згідно ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.
У частині 8 цієї статті зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Отже, розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається виконавцем, а не стягувачем чи боржником. Лише визначивши розмір такої заборгованості, можна обчислювати неустойку. Суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір.
У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196СКвідповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. 
Ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 5 лютого 2019 року про перегляд заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 3 серпня 2015 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/79729868) не містить висновків про те, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи про стягнення аліментів. Заочне рішення від 3 серпня 2015 року з цих підстав не скасовано, а за інших підстав заочне рішення не може ухвалюватися (ст. 224 ЦПК України, редакція якої діяла на час ухвалення заочного рішення).
Відповідачем не надано суду доказів, що він оскаржував заочне рішення суду від 3 серпня 2015 року у апеляційному порядку і воно було скасовано або змінено.
Відповідно до глав 7, 8 ЦПК України, у редакції на час ухвалення заочного рішення, розгляд справи у цивільному провадженні відбувається виключно після того, як сторони провадження належним чином та у передбачений процесуальним законодавством спосіб повідомлені про розгляд справи.
Таким чином, відповідач не спростував, що він був обізнаний про свій обов`язок сплачувати аліменти, проте заборгованість почав погашати тільки у квітні 2019 року.
            Відповідно до ст. 129 Конституції України та ст. 18 ЦПК України рішення суду є обов`язковим до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
            Для відповідача така відповідальність встановлена ст. 196 СК України.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України.
Посилання у апеляційній скарзі на те, що виконавче провадження було відкрито тільки у лютому 2018 року, не може бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання рішення суду, так як обов`язок виконувати рішення суду відповідно до вищезазначених положень Конституції України та ЦПК України настає з моменту набрання рішенням законної сили.
Згідно ч. 1 ст. 195 СК України, у редакції на час виникнення заборгованості, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував на час, протягом якого не провадилося їх стягнення.
Відповідно до ст. 195 СК України, редакція якої діє на час визначення заборгованості та розгляду справи судом, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.
Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
З матеріалів справи вбачається, що розрахунок заборгованості державним виконавцем станом на 15 січня 2019 року виконувався, виходячи з того, що боржник проживає у м. Києві та не працює, отже, з середньої заробітної плати працівника у м. Києві.
Разом з цим, відповідачем надані докази, що з 5 листопада 2010 року він проживає у м. Кам`янець-Подільському Хмельницької області, з 1 листопада 2017 року працює у Фермерському господарстві «Скіпченське», а відтак заборгованість підлягала перерахуванню відповідно до положень ст. 195 СК України.
Вказані обставини не були враховані судом першої інстанції при визначенні розміру заборгованості та помилково взята до уваги тільки довідка державного виконавця від 31 березня 2019 року та не враховані інші довідки, надані відповідачем, про перерахунок заборгованості державним виконавцем.
При цьому, суд не звернув уваги, що позивачем довідки про перерахунок заборгованості не оспорювалися.
Також судом першої інстанції не наведений розрахунок неустойки, що є порушенням вимог ст. 265 ЦПК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що при визначенні розміру неустойки за прострочення сплати аліментів необхідно виходити із  розрахунку заборгованості по аліментам, складеного головним державним виконавцем Максименко М.Ф. до листопада 2017 року (с.с.98-99) та розрахунку заборгованості, який виконаний 30 липня 2019 року  головним державним виконавцем Лебедєвою Л.Ю., який обрахований з врахуванням положень ч. 2 ст. 182 СК України.
Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про 
                                                                              
стягнення пені.
Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.
Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц, проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів.
Таких правових висновків щодо порядку обчислення пені у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц.
 Заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 3 серпня 2015 року було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 5 листопада 2015 року, отже за положеннями ст. 223 ЦПК України, редакція якої діяла на час ухвалення судового рішення, набрало законної сили 5 листопада 2015 року.
Разом з цим, платіж у розмірі аліментів за один місяць відповідач зобов`язаний був сплатити негайно.
Вказаний платіж за травень 2015 року становить 385,80грн та був сплачений відповідачем тільки 22 квітня 2019 року, тому прострочка складає 1357 днів (з 4 серпня 2015 року по 21 квітня 2019 року), а неустойка (пеня) становить 5 235грн 31коп. (385,80 х 1% х 1357).
Аліменти за червень, липень, серпень, вересень, жовтень та листопад 2015 року 

відповідач повинен був сплатити після набрання рішенням законної сили, тобто до 1 грудня 2015 року, тому неустойка (пеня) обраховується за період з 1 грудня 2015 року по 21 квітня 2019 року та становить за:
червень 2015р. - 875,50 х 1% х 1237 дні = 10 829,94грн;
липень 2015р.    - 870,25 х 1% х 1237 дні = 10 764,99грн;
серпень 2015р.    - 832,25 х 1% х 1237 дні = 10 294,93грн;
вересень 2015р. - 860 х 1% х 1237 дні = 10 638,20грн;
жовтень 2015р. - 921,50 х 1% х 1237 дні = 11 398,96грн.
листопад 2015р. - 924,75 х 1% х 1237 дні = 11 439,16грн.
грудень 2015р. - 1081,50 х 1% х 1206 дні = 13 042,89грн.
січень 2016р. - 848,50 х 1% х 1175 дні = 9 969,86грн.
лютий 2016р. - 864,50 х 1% х 1146 дні = 9 907,10грн.
березень 2016р. - 964,00 х 1% х 1115 дні = 10 748,60грн.
квітень 2016р. - 933,25 х 1% х 1085 дні = 10 125,76грн.
травень 2016р. - 968,75 х 1% х 1054 дні = 10 210,63грн.
червень 2016р. - 1076,25 х 1% х 1024 дні = 11 020,80грн.
липень 2016р. - 1051,25 х 1% х 993 дні = 10 438,91грн.
серпень 2016р. - 1019,50 х 1% х 962 дні = 9 807,59грн.
вересень 2016р. - 1032 х 1% х 932 дні = 9 618,24грн.
жовтень 2016р. - 1039 х 1% х 901 дні = 9 369,39грн.
листопад 2016р. - 1054,75 х 1% х 871 дні = 9 186,87грн.
грудень 2016р. - 1328,75 х 1% х 840 дні = 11 161,50грн.
січень 2017р. - 1256,75 х 1% х 809 дні = 10 167,11грн.
лютий 2017р. - 1263 х 1% х 781 дні = 9 864,03грн.
березень 2017р. - 1399,50 х 1% х 750 дні = 10 496,25грн.
квітень 2017р. - 1379,75 х 1% х 720 дні = 9 934,20грн.
травень 2017р. - 1405,75 х 1% х 689 дні = 9 685,62грн.
червень 2017р. - 1564 х 1% х 659 дні = 10 306,76грн.
липень 2017р. - 1517 х 1% х 628 дні = 9 526,76грн.
серпень 2017р. - 1485,25 х 1% х 597 дні = 8 866,94грн.
вересень 2017р. - 1523,50 х 1% х 567 дні = 9 618,24грн.
жовтень 2017р. - 1541,5 х 1% х 536 дні = 8 262,44грн.
листопад 2017р. - 888,5 х 1% х 506 дні = 4 495,81грн.
грудень 2017р. - 930 х 1% х 475 дні = 4 417,50грн.
січень 2018р. - 930 х 1% х 444 дні = 4 129,20грн.
лютий 2018р. - 930 х 1% х 416 дні = 3 868,80грн.
березень 2018р. - 930 х 1% х 385 дні = 3 580,50грн.
квітень 2018р. - 930 х 1% х 355 дні = 3 301,50грн.
 
            22 квітня 2019 року ОСОБА_1 було сплачено 40 000грн, з яких 38 986грн 50коп. було внесено на погашення боргу та 1013грн 50коп. на сплату аліментів за квітень 2019 року.
            Таким чином, 22 квітня 2019 року відповідачем була погашена заборгованість по аліментам станом на 30 квітня 2018 року у сумі 38 806грн 55коп. та сплачено 179грн 95коп. у погашення заборгованості по аліментам за травень 2018 року.
23 травня 2019 року відповідачем було сплачено 10 145грн 93коп., з яких 9 132грн 43коп. було внесено на погашення боргу по аліментам за період з травня 2018 року по січень 2019 року і 565грн 38коп. на погашення заборгованості за лютий 2019 року, та 1013грн 50коп. на сплату аліментів за травень 2019 року.

Отже, неустойка (пеня) за прострочку сплати аліментів за період з травня 2018р. по січень 2019р. обраховується за період з 1 червня 2018р. по 23 травня 2019р. та складає за:
травень 2018р. - 750,05 х 1% х 355 дні = 2 662,68грн.
червень 2018р. - 930 х 1% х 326 дні = 3 031,90грн.
липень 2018р. - 972 х 1% х 295 дні = 2 867,40грн.
серпень 2018р. - 972 х 1% х 264 дні = 2 566,08грн.
вересень 2018р. - 972 х 1% х 234 дні = 2 274,48грн.
жовтень 2018р. - 972 х 1% х 203 дні = 1 973,16грн.
листопад 2018р. - 972 х 1% х 173 дні = 1 681,56грн.
грудень 2018р. - 1013,50 х 1% х 142 дні = 1 439,17грн.
січень 2019р. - 1013,50 х 1% х 111 дні = 1 124,99грн.
Станом на 1 червня 2019 року заборгованість за лютий 2019 року становить 448грн 12коп. та за березень 2019 року - 1013грн 50коп.
У червні 2019 року роботодавцем відповідача було перераховано на погашення заборгованості 1690грн 50коп., з яких на сплату аліментів за червень 2019 року зараховано 1013грн 50коп., та 677грн - на оплату заборгованості за лютий 2019 року і 228грн 88коп. за березень 2019 року.
Отже, неустойка (пеня) за прострочку сплати аліментів за лютий 2019 року обраховується за період з 1 березня 2019 року по 10 червня 2019 року та становить 457грн 08коп. (448,12 (1013,50-677) х 1% х 102 дні).
24 липня 2019 року роботодавцем відповідача було перерахована на погашення заборгованості 1730грн 75коп., з яких 1013грн 50коп. зарахована на сплату аліментів за липень 2019 року та 716грн 50коп. на погашення заборгованості за березень 2019 року. 
Таким чином, заборгованість на 1 серпня 2019 року становила 68грн 12коп. за березень 2019 року і матеріали справи не містять даних про її погашення.
Отже, неустойка за прострочення сплати аліментів за березень 2019 року становить 823грн 98коп (716,50 х 1% х 115 дні).
Таким чином, загальний розмір пені складає 345 633грн 77коп.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України, що неустойка (пеня) може бути не більше 100 відсотків заборгованості, згідно розрахунку заборгованості від 30 липня 2019 року станом на 31 березня 2019 року заборгованість становила 49 580грн 55коп., саме ця сума підлягає стягненню з відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи, не здійснена оцінка наданим сторонами доказам, разом з цим, правильно застосовані норми матеріального права, допущені порушення норм процесуального права усунені апеляційним судом шляхом викладення даної постанови та наведення відповідних розрахунків, тому рішення суду підлягає зміні.
Враховуючи стягнення з відповідача мінімального розміру судового збору, який передбачений за подання даної позовної заяви, підстави для зміни рішення суду в частині стягнення судового збору відсутні.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

 
                                                      постановила:
 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 3 жовтня 2019 року змінити, зменшивши розмір неустойки (пені), який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 123 727грн 20коп. до 49 580грн 55коп.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                  І.М. Рейнарт

Судді                                                                                     Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк