ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

23 січня 2020 року	  м. Одеса	Справа № 916/922/16	

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, головуючого судді: Колоколова С.І.          
суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф. 
секретар судового засідання: Полінецька В.С.
за участю представників сторін:
від АТ «НАК «Нафтогаз України» -  Пронюк В.Я., посвідчення адвоката України № 000292 від 17.09.2018р.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КВ № 000292 від 17.09.2018р.; довіреність  № 14-100,  дата видачі: 17.05.19;  
від АТ «Одеська ТЕЦ»  - не з`явився.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» 
на ухвалу Господарського суду Одеської області від „04” грудня 2019р. про видачу дублікату наказу 
у справі № 916/922/16
за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 
до відповідача Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» 
про стягнення 193151,29 грн.,
          
          головуючий суддя  – Найфлейш В.Д.
          місце ухвалення рішення:  Господарський суд Одеської області
                    Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.   
          В судовому засіданні    23.01.2020 згідно  ст.233    ГПК України  оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.06.2016р. позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства „Одеська ТЕЦ”  на користь Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України”  129675 грн. 15 коп. – основна заборгованість, 4195 грн. 32 коп. – три відсотки річних, 57785  грн. 27 коп.  – інфляційні втрати., 2875  грн. 40 коп. – витрати по сплаті судового збору.
13.07.2016р. місцевим господарським судом видано відповідний наказ.
27.11.2019р. Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»  звернулась до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа, в якій заявник просив суд видати дублікат наказу Господарського суду Одеської області від 13.07.2016 року № 916/922/16 про стягнення з Публічного акціонерного товариства „Одеська ТЕЦ”  на користь Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України”  129675 грн. 15 коп. – основна заборгованість, 4195 грн. 32 коп. – три відсотки річних, 57785  грн. 27 коп.  – інфляційні втрати., 2875  грн. 40 коп. – витрати по сплаті судового збору.
Заява мотивована тим, що рішенням Господарського суду Одеської області від 29.06.2016р. у справі №916/922/16, яке набрало законної сили 13.07.2016р., стягнуто з Публічного акціонерного товариства „Одеська ТЕЦ”  на користь Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України”  129675 грн. 15 коп. – основна заборгованість, 4195 грн. 32 коп. – три відсотки річних, 57785  грн. 27 коп.  – інфляційні втрати., 2875  грн. 40 коп. – витрати по сплаті судового збору.
На виконання вказаного рішення Господарським судом Одеської області 13.07.16 видано відповідний наказ, який Стягувачем 28.09.16 було пред`явлено на примусове виконання до Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.06.01 порушено провадження у справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про банкрутство ПАТ «Одеська ТЕЦ». 
Постановою Господарського суду Одеської області від 13.12.16 АТ «Одеська ТЕЦ» визнано банкрутом.
В подальшому, ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.03.17 у справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 визнано кредиторські вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України», до яких увійшла заборгованість, стягнута згідно рішення Господарського суду Одеської області від 29.06.16 у справі №916/922/16.
18.01.18 набув чинності Закон України «Про приватизацію державного та комунального майна».
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.01.19 провадження у справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про банкрутство ПАТ «Одеська ТЕЦ» припинено відповідно до вимог п.5 ст.12 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна».
Враховуючи викладене, виконавче провадження №52489396 з виконання наказу Господарського суду Одеської області від 13.07.16 №916/922/16, яке перебувало на виконанні в органі ДВС  27.12.16 закінчено на підставі п.7 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».
29.05.2019р.          стягувач звернувся до господарського суду Одеської області із заявою про направлення наказів господарського суду про стягнення з Боржника на користь Стягувана по низці судових справ, в тому числі і по справі №916/922/16
29.07.2019          Господарським судом Одеської області було повідомлено стягувача, що матеріали справи №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 не містять 4 накази, в тому числі і наказ по справі №916/922/16 від 13.07.2016.
Таким чином, заявник вважає, що наявні підстави вважати, що наказ Господарського суду Одеської області від 13.07.16 № 916/922/16 втрачений.          Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.12.2019 року у справі № 916/922/16 (суддя Найфлейш В.Д.) задоволено заяву Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вх. №2-5796/19 від 27.11.2019р.) про видачу дублікату виконавчого документу в порядку п.19.4 прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України по справі № 916/922/16. Видано дублікат наказу Господарського суду Одеської області від 13.07.2016р. по справі № 916/922/16 в порядку п.19.4 прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України.
Вищезазначена ухвала суду мотивована тим, що матеріали справи №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 не містять 4 накази, в тому числі і наказ по справі №916/922/16 від 13.07.2016, а тому наявні підстави вважати, що наказ Господарського суду Одеської області від 13.07.16 № 916/922/16 втрачений.
Крім того, суд дійшов висновку про те, що строк пред`явлення даного виконавчого документу до виконання у позивача не сплив.
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Акціонерне товариство «Одеська ТЕЦ» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу Господарського суду Одеської області та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви АТ «НАК «Нафтогаз України» про видачу дублікату виконавчого документа, а саме наказу №916/922/16 про стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» 129675 грн. 15 коп. – основна заборгованість, 4195 грн. 32 коп. – три відсотки річних, 57785  грн. 27 коп.  – інфляційні втрати., 2875  грн. 40 коп. – витрати по сплаті судового збору відмовити в повному обсязі.
Скаржник вважає оскаржувану ухвалу суду незаконною, з огляду на наступне.
Як вбачається з інформації виконавчого провадження, наявної в матеріалах справи, постановою Суворовського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 27.12.2016р., виконавче провадження №52489396 з виконання наказу №916/922/16 про стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» 129675 грн. 15 коп. – основна заборгованість, 4195 грн. 32 коп. – три відсотки річних, 57785  грн. 27 коп.  – інфляційні втрати., 2875  грн. 40 коп. – витрати по сплаті судового збору, було закінчено з підстав визнання боржника банкрутом.
Відповідно до ч.2 п.1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.
Тобто, Закон України «Про виконавче провадження» передбачає чіткий механізм відновлення виконавчого провадження у разі його закінчення.
Натомість, позивач звернувся до господарського суду з заявою про видачу дублікату виконавчого документа, виконавче провадження з виконання якого було закінчено.
Скаржник зазначає, що господарським судом не було встановлено факт втрати виконавчого документа, а АТ «НАК «Нафтогаз України» не надано доказів відсутності даного виконавчого документа в матеріалах виконавчого провадження №52489396 у Суворовському ВДВС.
Крім того, скаржник зазначає, що господарський суд при видачі дублікату наказу, безпідставно дійшов висновку про те, що строк пред`явлення даного виконавчого документу до виконання у позивача не сплив.
16.01.2020 року від АТ «НАК «Нафтогаз України»  надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить ухвалу Господарського суду Одеської області залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
23.01.2020 року представник АТ «Одеська ТЕЦ»  в судове засідання не з`явився.
Представник АТ «НАК «Нафтогаз України» заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до  ст.269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до ч.1  ст.271 ГПК України  апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши в судовому засіданні пояснення присутнього представника  АТ «НАК «Нафтогаз України», проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.
Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.06.2016р. позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства „Одеська ТЕЦ”  на користь Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України”  129675 грн. 15 коп. – основна заборгованість, 4195 грн. 32 коп. – три відсотки річних, 57785  грн. 27 коп.  – інфляційні втрати., 2875  грн. 40 коп. – витрати по сплаті судового збору.
13.07.2016р. місцевим господарським судом видано відповідний наказ.
27.11.2019р. Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»  звернулась до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа, в якій заявник просив суд видати дублікат наказу Господарського суду Одеської області від 13.07.2016 року № 916/922/16 про стягнення з Публічного акціонерного товариства „Одеська ТЕЦ”  на користь Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України”  129675 грн. 15 коп. – основна заборгованість, 4195 грн. 32 коп. – три відсотки річних, 57785  грн. 27 коп.  – інфляційні втрати., 2875  грн. 40 коп. – витрати по сплаті судового збору.
Заява мотивована тим, що рішенням Господарського суду Одеської області від 29.06.2016р. у справі №916/922/16, яке набрало законної сили 13.07.2016р., стягнуто з Публічного акціонерного товариства „Одеська ТЕЦ”  на користь Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України”  129675 грн. 15 коп. – основна заборгованість, 4195 грн. 32 коп. – три відсотки річних, 57785  грн. 27 коп.  – інфляційні втрати., 2875  грн. 40 коп. – витрати по сплаті судового збору.
На виконання вказаного рішення Господарським судом Одеської області 13.07.16 видано відповідний наказ, який Стягувачем 28.09.16 було пред`явлено на примусове виконання до Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.06.01 порушено провадження у справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про банкрутство ПАТ «Одеська ТЕЦ». 
Постановою Господарського суду Одеської області від 13.12.16 АТ «Одеська ТЕЦ» визнано банкрутом.
В подальшому, ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.03.17 у справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 визнано кредиторські вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України», до яких увійшла заборгованість, стягнута згідно рішення Господарського суду Одеської області від 29.06.16 у справі №916/922/16.
18.01.18 набув чинності Закон України «Про приватизацію державного та комунального майна».
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.01.19 провадження у справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про банкрутство ПАТ «Одеська ТЕЦ» припинено відповідно до вимог п.5 ст.12 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна».
Враховуючи викладене, виконавче провадження №52489396 з виконання наказу Господарського суду Одеської області від 13.07.16 №916/922/16, яке перебувало на виконанні в органі ДВС  27.12.16 закінчено на підставі п.7 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».
29.05.2019р.          стягувач звернувся до господарського суду Одеської області із заявою про направлення наказів господарського суду про стягнення з Боржника на користь Стягувана по низці судових справ, в тому числі і по справі №916/922/16
29.07.2019          Господарським судом Одеської області було повідомлено стягувача, що матеріали справи №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 не містять 4 накази, в тому числі і наказ по справі №916/922/16 від 13.07.2016.
Таким чином, заявник вважає, що наявні підстави вважати, що наказ Господарського суду Одеської області від 13.07.16 № 916/922/16 втрачений.           Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.12.2019 року у справі № 916/922/16 (суддя Найфлейш В.Д.) задоволено заяву Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вх. №2-5796/19 від 27.11.2019р.) про видачу дублікату виконавчого документу в порядку п.19.4 прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України по справі № 916/922/16. Видано дублікат наказу Господарського суду Одеської області від 13.07.2016р. по справі № 916/922/16 в порядку п.19.4 прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України.
Колегія суддів погоджується з висновками господарського суду першої інстанції щодо задоволення заяви  Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про видачу дублікату виконавчого документу,  з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Відповідно до ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Частиною 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У ч. 1 ст. 6 Конвенції закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби ст. 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення від 19.03.1997 зі справи "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України").
Підпунктом 19.4 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.
Господарський процесуальний кодекс України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість, відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.
Водночас, обов`язковою умовою видачі дубліката наказу є втрата оригіналу наказу та звернення до суду із заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.
Даної правової позиції дотримується Верховний Суд (постанови від 10.09.2018 року у справі № 5011-58/9614-2012, від 21.01.2019 року у справі № 916/215/15-г).
Зі змісту вищезазначених норм законодавства вбачається, що дублікат виконавчого листа може видаватись тільки у випадках втрати його оригіналу та в межах строку пред`явлення його до виконання.
При цьому, судова колегія зазначає, що дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Від останнього його відрізняє спеціальна позначка «Дублікат».
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою, заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.
Хоча законодавець не визначив вимог до форми та змісту заяви про видачу дубліката виконавчого листа, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй Постанові від 25.09.2015 року за № 8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» вказав, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.
Як вбачається з інформації виконавчого провадження, постановою Суворовського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 27.12.2016р., виконавче провадження №52489396 з виконання наказу №916/922/16 про стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» 129675 грн. 15 коп. – основна заборгованість, 4195 грн. 32 коп. – три відсотки річних, 57785  грн. 27 коп.  – інфляційні втрати., 2875  грн. 40 коп. – витрати по сплаті судового збору, було закінчено з підстав визнання боржника банкрутом.
Підпунктом 19.4 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали суду та заяви АТ «НАК «Нафтогаз України» про видачу дублікату виконавчого документ, 18.06.2016 року виконавчий документ стягувачем було пред`явлено для примусового виконання до органу ДВС.
Постановою Господарського суду Одеської області від 13.12.16 АТ «Одеська ТЕЦ» визнано банкрутом.
В подальшому, ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.03.17 у справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 визнано кредиторські вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України», до яких увійшла заборгованість, стягнута згідно рішення Господарського суду Одеської області від 29.06.16 у справі №916/922/16.
18.01.18 набув чинності Закон України «Про приватизацію державного та комунального майна».
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.01.19 провадження у справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про банкрутство ПАТ «Одеська ТЕЦ» припинено відповідно до вимог п.5 ст.12 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна».
Відповідно до ч. 4 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження у разі офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури виноситься державним виконавцем не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. При цьому виконавчий документ надсилається до господарського суду, який прийняв постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.
Враховуючи викладене, виконавче провадження №52278208 з виконання наказу Господарського суду Одеської області від 13.07.2016 №916/922/16, яке перебувало на виконанні в органі ДВС, 27.12.2016 року закінчено на підставі п.7 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження».
Отже, наказ повинен бути в матеріалах справи №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010.
29.05.2019р.          стягувач звернувся до господарського суду Одеської області із заявою про направлення наказів господарського суду про стягнення з Боржника на користь Стягувана по низці судових справ, в тому числі і по справі №916/922/16
29.07.2019          Господарським судом Одеської області було повідомлено стягувача, що матеріали справи №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 не містять 4 накази, в тому числі і наказ по справі №916/922/16 від 13.07.2016.
В силу правил статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Таким чином, колегія суддів вважає, що  суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав про втрату наказу Господарського суду Одеської області.
Посилання скаржника на ч.2 п.1 ст.40, ст.41 ЗУ «Про виконавче провадження», які передбачають чіткий механізм відновлення виконавчого провадження у разі його закінчення, колегією суддів відхиляються, з огляду на те, що в даних правовідносинах є спір про видачу дублікату виконавчого документа, а не про відновлення виконавчого провадження.
Таким чином, судова колегія цілком погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення заяви Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про видачу дублікату виконавчого документу, оскільки такий висновок є обґрунтованим та таким, що відповідає матеріалам справи, у зв`язку з чим підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.
Доводи Акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вищенаведених висновків господарського суду першої інстанції, а тому скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до п.«в» ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
В даному випадку витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги), покладаються на Акціонерне товариство "Одеська ТЕЦ", оскільки доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.   

Керуючись статтями  ст.ст. 255, 269, 270, 275, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" – залишити без задоволення.
2.Ухвалу Господарського суду Одеської області від 04.12.2019р. у справі №916/922/16   залишити без змін.
Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови 
складено та підписано 24.01.2020р.   

       Головуючий суддя                                                                                    С.І. Колоколов

       Суддя                                             Г.П. Разюк
   
       Суддя                                                                                             Я.Ф. Савицький