У Х В А Л А  
 
08 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 442/398/15-ц
провадження № 61-1503св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчук М. М.,   
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,
відповідач - ОСОБА_1 , 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»  на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 травня 2018 року у складі судді Хомика А. П. та постанову  Львівського апеляційного суду від                         18 грудня 2018  року у складі колегії суддів: Шандри М. М., Левика Я. А.,                      Струс Л. Б.,     
ВСТАНОВИВ:
16 січня 2015 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.                    
Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 27 травня 2008 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 2203-6827, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 420 000,00 грн зі сплатою 19,5 % річних та терміном повернення до 26 травня 2018 року. 
На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та відповідачем 27 травня 2008 року укладено іпотечний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 передав в іпотеку банку нежитлову будівлю АДРЕСА_1 .
У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, банком звернено стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса та реалізовано його шляхом продажу на прилюдних торгах. Виручені від реалізації грошові кошти в розмірі 97 708,28 грн спрямовано на часткове погашення простроченої кредитної заборгованості. 
Оскільки внаслідок реалізації предмета іпотеки, заборгованість перед банком погашена лише частково, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором, яка станом на 17 грудня 2014 року становить 984 030,55 грн.
Після уточнення позовних вимог 22 лютого 2018 року банк просив стягнути заборгованість станом на 20 лютого 2018 року у розмірі 811 851,71 грн, із яких: 376 527,25 грн - заборгованість за кредитом, 19 296,99 грн - заборгованість за простроченими процентами, 239 498,73 грн - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 27 212,82 грн - пеня за несвоєчасну сплату процентів, 32 068,19 грн -                  3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту,  2 947,24 грн - 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів, 108 975,54 грн - інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за кредитом, 5 324,95грн - інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за відсотками.
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 травня 2018 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року, в задоволенні позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» відмовлено.
Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивач звернувся до суду з позовом зі спливом позовної давності, про застосування якої подано заяву відповідачем, що є підставою для відмови у позові.  
Не погодившись з таким вирішенням спору, ПАТ «Державний ощадний банк України» подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог банку.    
Касаційна скарга ПАТ «Державний ощадний банк України» аргументована тим, що суди  першої та апеляційної інстанцій не з`ясували та не дослідили обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, обмежились лише дослідженням початку перебігу строку позовної давності без встановлення наявності чи відсутності порушеного права банку, за захистом якого він звернувся до суду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. 
Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.
Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначити до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                          В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук