Номер провадження: 22-ц/813/2531/20 
Номер справи місцевого суду: 521/15742/15-ц
Головуючий у першій інстанції Целух А. П.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
Головуючого-судді Комлевої О.С.,
суддів Цюри Т.В., Гірняк Л.А.,
з участю секретаря Ткачука В.О.,
учасники справи:
апелянт – Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області,
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
стягувач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит Європа Лізинг»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2015 року, ухвалену під головуванням судді Целуха А.П., -
в с т а н о в и в:
У вересні 2015 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який згодом був уточнений та остаточно поданий до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та розподіл сумісного майна.
Під час розгляду справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з заявою про визнання мирової угоди та закриття провадженні по справі. 
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2015 року визнано мирову угоду, укладену 09 жовтня 2015 року між  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та розподіл сумісного майна. Провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та розподіл сумісного майна закрито.
Не погоджуючись з ухвалою суду, Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду, якою визнано мирову угоду скасувати, відмовити в позові ОСОБА_1 в повному обсязі, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.
У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області зазначає, що на примусовому виконанні відділу перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредит Європа Лізинг» грошової суми, однак рішення суду боржником в добровільному порядку не виконується, що свідчить про те, що сторони навмисно ввели суд в оману та не повідомили про вже наявні невиконані зобов`язання, на підставі чого при укладенні мирової угоди визначені її умови завдають шкоди та порушують інтереси третіх осіб та держави, в зв`язку з чим ухвала підлягає скасуванню.
Відзиву на апеляційну скаргу від учасників справи не надходило.
Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.
Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.
Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.
На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019 року, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.
За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів під головуванням судді Комлевої О.С. (а.с. 141).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 січня 2019 року, цивільна справа за апеляційною скаргою Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській областібула прийнята до провадження та призначена до розгляду, з урахуванням навантаження на суддів Одеського апеляційного суду.
Справа призначалась до розгляду у судові засідання 27.02., 08.05., 18.09., 25.10., 29.11. 2019 року, 15.01.2020 року, однак її розгляд було відкладено з об`єктивних причин, а саме: неналежне сповіщення, неявка сторін, хвороба судді (а.с. 148, 165, 180, 189, 203, 219-220).
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.
Поняття розумних строків розгляду справи в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нетотожне (неідентичне) поняттю процесуальних строків в національних системах права. Право Європейського Суду з прав людини є «автономним» і його тлумачення Судом Конвенції не пов`язане з тлумаченням права національними судами.
В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 р.) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу.
У пункті 33, 35 Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст.6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати.
У судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал.
Тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, у зв`язку з надмірним навантаженням, унеможливлює розгляд справ у строки, передбачені національним законодавством.
З січня 2019 року по січень 2020 року внаслідок автоматизованого розподілу в провадження судді Комлевої О.С. надійшло понад 800 справ.
З урахуванням надмірного навантаження, яке виходить за межі фізичних можливостей, недостатньою кількістю суддів (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці і т.п.), суд апеляційної інстанції позбавлений можливості розглянути справу у строки, передбачені національним законом.
В судове засідання, призначене 05 лютого 2020 року, ОСОБА_1 не з`явилась, була сповіщена належним чином (а.с.221, 225, 226).
Апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що справа за апеляційною скаргою Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває у провадженні апеляційної інстанції з листопада 2018 року (а.с. 125).
В судові засідання у суд апеляційної інстанції, які були призначені на 27.02., 08.05., 18.09., 25.10., 29.11. 2019 року, 15.01.2020 року ОСОБА_1 жодного разу не з`явилась.
Відповідно до статті  44 ЦПК України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.
Зловживанням процесуальними правами в розумінні процесуального закону є, крім іншого, вчинення (або не вчинення) дій, спрямованих на безпідставне затягування розгляду справи.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.
Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду слідує, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції – принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.
У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 3 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлена про день та час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення представника Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, заперечення проти скарги представника ОСОБА_2 - адвоката Топунову А.М., яка просила закрити апеляційне провадження, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду з наступних підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У ч. 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.
Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин) сторони можуть укласти морову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.
Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.
Суд першої інстанції, визнаючи мирову угоду та, закриваючи провадження у справі, вважав, що її умови не суперечать чинному законодавству і не порушують права, свободи та інтереси інших осіб.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.
Згідно з частинами 1, 5 ст. 175 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин) мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.
У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.
Отже, мирова угода – це укладений сторонами правочин з метою врегулювання їх спору на основі взаємних поступок.
За таким правочином сторони заново визначають свої матеріальні права та обов`язки у спірному правовідношенні, припиняючи спір, що став предметом судового розгляду.
Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що у вересня 2015 року ОСОБА_1 , звернулась з позовом до ОСОБА_2 який у жовтні 2015 року уточнила, та остаточно просила розірвати шлюб та розподілити майно, що знаходиться у спільній сумісний власності подружжя (а.с. 2, 10-12).
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,  ОСОБА_1  зазначила, що між сторонами 06 березня 1999 року був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів громадського стану Малиновської райадміністрації виконкому Одеської міської Ради, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний актовий запис № 98 (а.с.3).
Однак шлюбні стосунки між подружжям припинені, збереження сім`ї не можливо.
Під час знаходження у шлюбі сторонами було придбано майно, а саме:
- квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 129,6 кв.м та житловою 97,3 кв.м, на підставі договору купівлі-продажу від 13.07.2006 року (а.с. 16-18);
- нежитлове приміщення гаражу №3-34, загальною площею 30,6 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право власності від 24.11.2008 року, виданого виконавчим комітетом ОМР на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 19-20);
- автомобіль Hyundai Genesis Coupe, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , білого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 19.11.2013 року (а.с. 24-26);
- та обладнання (ламінатор Foliant Gemini 400, гільйотина електрична IDEAL 4810-95, різак-бігувальник Duplo DC-645HCEX, oсе принтер CS6060 1,62м (6 кольорів), принтер Xerox Docutag1 240, податник великої ємкості Xerox 4112, монітор Xerox 4112, фінішер степлер Xerox 4112; МФУ А3 ч/б Xerox WC4112, стойка для панелі управління Xerox 4112, полка для податника великої ємкості Xerox 4112 та обхідний лоток Xerox 4112. 2.2., принтер Xerox Docutag1 6060, плоттер EncadNovaJet 850-60), яке придбано на підставі договорів купівлі-продажу СПД ОСОБА_2 (а.с 27-73).
Визнаючи мирову угоду, суд першої інстанції не впевнився та не перевірив, що при укладенні мирової угоди визначені її умови завдають шкоди та порушують інтереси третіх осіб та держави.
Так, поза увагою суду, залишилась та обставина, що на примусове виконання рішення господарського суду Одеської області по справі № 916/3011/14 від 25.05.2015 року, господарським судом Одеської області 15 червня 2015 року видано наказ для пред`явлення до виконання про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредит Європа Лізінг» суми у розмірі 1227185,11 грн. (а.с. 90).
08.07.2015 року Першим Малиновськом відділом ДВС Одеського МУЮ за заявою ТОВ «Кредит Європа Лізинг» було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 1227185,11 грн. (а.с. 89,91).
21.08.2015 року державним виконавцем при примусовому виконанні наказу № 916/3011/14, виданим 15.06.2015 року накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 (а.с. 92).
Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуваною ухвалою порушуються права та обов`язки ТОВ «Кредит Європа Лізінг», а також держави, оскільки ухвала суду про затвердження мирової угоди про розподіл майна, була винесена після того, як державним виконавцем було накладено арешт на все майно ОСОБА_2 .
Більш того, визнаючи мирову угоду в частині розірвання шлюбу, судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права, які не передбачають розірвання шлюбу шляхом укладання мирової угоди.
Також судом апеляційної інстанції приймається до уваги, що матеріали справи в порушенні норм процесуального права не містять оригіналу свідоцтва про укладання шлюбу.
Клопотання представника відповідача про закриття апеляційного провадження, з тих підстав, що ФОП ОСОБА_2 визнано банкротом та ліквідовано, суд апеляційної інстанції вважає таким, що не підлягає задоволенню, з тих підстав, що в виконавчих документах зазначений боржник – ОСОБА_2 .
За встановлених обставин, враховуючи викладене, ухвала суду про визнання мирової угоди підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Питання про відшкодування судових витрат за апеляційний перегляд ухвали підлягає вирішенню по завершенню розгляду справи по суті судом першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області – задовольнити частково.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2015 року – скасувати, з направленням справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та розподіл сумісного майна для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 11 лютого 2020 року.

Головуючий______________________________________О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Т.В. Цюра 

______________________________________Л.А. Гірняк