Постанова
Іменем України
26 листопада 2019 року 
м. Київ
справа № 759/3991/17-ц 
провадження № 61-32431св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:  Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,
учасники справи:
позивач -Товариство з обмеженою відповідальністю «АвтоІнтернешнл Метрополіс»,
відповідач - ОСОБА_1 , 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового  провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АвтоІнтернешнл Метрополіс» в особі арбітражного керуючого Фесенка Євгенія Миколайовича на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року у складі судді Шум Л. М. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 03 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Антоненко Н. О., Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І., 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю«АвтоІнтернешнл Метрополіс» (далі - ТОВ «АвтоІнтернешнл Метрополіс») в особі арбітражного керуючого Фесенка Є. М. звернулося до суду з позовом про стягнення з  ОСОБА_1 коштів у розмірі 300 000,00 грн.
Позов обгрунтований тим, що між товариством та ОСОБА_1 укладений договір позики від 04 березня 2014 року № 04-03/14-КПА, відповідно до якого ОСОБА_1 було надано кошти у вигляді поворотної фінансової допомоги у  розмірі 300 000,00 грн. Постановою Господарського суду Київської області від 18 жовтня 2016 року у справі 911/1904/16 ТОВ «АвтоІнтернешнл Метрополіс» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та ліквідатором призначено Фесенка Є. М .  Оскільки у справі ліквідатора відсутні відомості про повернення відповідачем суми позики, він і звернувся до суду із зазначеним позовом.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року у позові відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що докази у справі підтверджують повне погашення відповідачем заборгованості за договором позики від 04 березня 2014 року 04-03/14-КПА .
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03 жовтня 2017 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року залишене без змін. 
Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АвтоІнтернешнл Метрополіс» 300 000,00 грн за договором позики №04-03/14-КПА , у зв`язку з виконанням нею зобов`язань за договором.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У жовтні 2017 року арбітражний керуючий ТОВ «АвтоІнтернешнл Метрополіс» Фесенко Є. М. звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 липня 2017 рокута ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 3 жовтня 2017 року, просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рух справи в суді касаційної інстанції
27 жовтня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі.
У листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення на касаційну скаргу.
У травні 2018 року справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК Україниу редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 12 червня 2019 року № 680/0/226-19 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи», пунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року №7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» доповідачем у справі відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Олійник А. С.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції розглянув справу без  участі представника товариства, не перевірив докази у справі та за відсутності договору №04-03/14-КПА від 04 березня 2014 року про надання поворотної фінансової допомоги на підставі наданих копій документів, які свідчать про повернення боргу, без дослідження їх оригіналів,  безпідставно відмовив у позові товариства.
Суд першої інстанції позбавив представника товариства права взяти участь у справі, оскільки представник прибув до зали суду, в якому мала розглядатися справа, проте секретар судового засідання не виклав його у судове засідання. Такі дії суперечать принципу рівності та змагальності сторін.
У суді апеляційної інстанції представник товариства не взяв участь, оскільки не отримав ні ухвали про відкриття провадження у справі, ні повістки про дату, час та місце розгляду справи.
Оскільки у справі про банкруство подаються фіктивні документи, то  на підтвердження оплати позики суду необхідно було дослідити документи, надані ліквідатором ТОВ «АвтоІнтернешнл Метрополіс».
Доводи інших учасників справи
У запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_1 просила залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, оскільки вони є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги є тотожними доводам апеляційної скарги, зводяться до цитування норм права та містять доводи, що були предметом оцінки суду апеляційної інстанції.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що 04 березня 2014 року між ТОВ «АвтоІнтернешнл Метрополіс» та ОСОБА_1 укладений договір позики № 04-03/14-КПА, відповідно до умов якого їй надана позика у вигляді поворотної фінансової допомоги на суму 300 000,00 грн.
ОСОБА_1 повернула позику 19 березня 2013 року. Факт повернення ОСОБА_1 позики у сумі 300 000,00 грн підтверджується копією дубліката банківської квитанції від 19 березня 2014 року № 11069376 з відтиском печатки « Альтабанк ».
Позиція Верховного Суду
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, заперечення на касаційну скаргу, дослідивши зміст оскаржуваних судових рішень, заперечення на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтею 10 ЦПК України 2004 року цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтею 57 ЦПК України 2004 року доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
За змістом частини першої статті 58 ЦПК України 2004 року, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до частини другої статті 59 ЦПК України 2004 року, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу (стаття 64 ЦПК України 2004 року).
Суди на підставі належних та допустимих доказів встановили, що ОСОБА_1 04 березня 2014 року отримала у позику від товариства кошти, які повернула 19 березня 2014 року, оскільки потреба у позиці відпала.
Із матеріалів справи випливає, що суд першої інстанції дослідив та надав оцінку квитанції до прибуткового касового ордеру № 11 від 19 березня 2014 року про прийняття від ОСОБА_1 300 000 грн, підстава - повернення поворотної фінансової допомоги згідно з договором № 04-03/14-КПА від 04 березня 2014 року ( а. с. 24), квитанцію № 11069376 від 19 березня 2014 року про внесення  ТОВ «АвтоІнтернешнл Метрополіс» через ОСОБА_1 . 300 000 грн (а. с. 25).
Лише посилання в касаційній скарзі на те, що суд вирішив спір на підставі копій документів та без дослідження договору позики без посилання на належні та допустимі докази, які спростовують встановлені судами обставини та висновки, не є підставою для скасування судових рішень. Позивач не виклав такі аргументи з посиланням на докази, які спростовують висновки судів про повернення ОСОБА_1 300 000 грн поворотної фінансової допомоги.
Посилання на те, що суд не дослідив договір позики № 04-03/14 КПА  від 04 березня 2014 року, який відсутній у справах ліквідатора, оскільки у цьому договорі можливо  передбачено повернення відсотків, штрафні санкції за його невиконання є необгрунтованими, оскільки підпунктом 14.1.257пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України  визначено, що поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення. Крім того, посилання позивача є лише припущенням.
Посилання в касаційній скарзі, що суд не міг дослідити оригінали доказів про повернення відповідачем 300 000 грн, оскільки справа розглянута без її участі, Верховний Суд відхиляє з огляду на те, що позивач не посилається на докази, які спростовують встановлені судами обставини.
Доводи касаційної скарги, що суд апеляційної інстанції  не викликав у судове засідання представника ТОВ «АвтоІнтернешнл Метрополіс», є безпідставними, оскільки згідно із матеріалами справи ТОВ «АвтоІнтернешнл Метрополіс» в особі арбітражного керуючого Фесенка Є. М.отримало судову повістку 29 серпня 2017 року (а. с. 48). Тому  позивачу була надана можливість  брати участь у судовому засіданні, представляти свою позицію і  докази, проте позивач таким правом не скористався.
Доводи касаційної скарги, що суд першої інстанції не викликав представника позивача у судове засідання не підтведжено доказами.
Висновки суду про відмову у позові є обгрунтованими, а доводи касаційної скарги, які є аналогічними доводам апеляційної скарги, вже були предметом дослідження й перевірки судом апеляційної інстанції, спрямовані на переоцінку доказів, а встановлення обставин справи і перевірка їх доказами не належить до компетенції суду касаційної інстанції, а також на незгоду із судовими рішеннями.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Верховний Суд встановив, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а  судові рішення - без змін.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки в цьому випадку оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, то розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АвтоІнтернешнл Метрополіс» в особі арбітражного керуючого Фесенка Євгенія Миколайовича, залишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду  м. Києва від 11 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 03 жовтня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                           А. С. Олійник
 
С. О. Погрібний 
 
В. В. Яремко