П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/10399/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Токарева Марія Сергіївна  
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
25 лютого 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Охрімчук І.Г.  Смілянця Е. С. , 
розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року  (рішення ухвалено 23.12.2019р. у м.Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирського військового  інституту імені С.П.Корольова про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії і поновити на роботі, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирського військового інституту ім. С.П.Корольова у якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:
- визнати протиправним дії Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова щодо звільнення з військової служби;
- зобов`язати Житомирський військовий інститут імені С.П.Корольова поновити його на військовій службі, виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу та направити його для подальшого проходження військової служби до військової  частини НОМЕР_1 ;
- зобов`язати Житомирський військовий інститут імені С.П.Корольова скасувати рішення про відшкодування 461465,14 грн. витрат на утримання. В обґрунтування позову позивач зазначив, що під час проходження військової служби за контрактом 17.08.2016 він був зарахований курсантом на навчання до Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова. 06.08.2019 наказами начальника Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова його було відраховано з числа курсантів, звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу. Позивач вважає, що у відповідача були відсутні правові підстави для таких дій, оскільки у разі відрахування з навчання відповідач був зобов`язаний направити його для подальшого проходження військової служби до військової частини з якої його було направлено на навчання, а не звільняти з військової служби.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1  до Житомирського військового інституту ім. С.П.Корольова про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії і поновлення на військовій службі відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав  апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В апеляційній скарзі зазначає, що у разі відрахування його з навчання відповідач був зобов`язаний направити його для подальшого проходження військової служби до військової частини з якої його було направлено на навчання, а не звільняти з військової служби. 
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи  апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке. 
Судом встановлено, що 17.08.2016 між начальником військового інституту, з однієї сторони та солдатом ОСОБА_1 з іншої підписано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу.
06.08.2019 Наказом начальника ЖВІ (по особовому складу) від 06.08.2019 № 18ДСК відповідно до п.2 ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" ОСОБА_1 був відрахований з числа курсантів та звільнений з військової служби у запас за підпунктом "д" (через службову невідповідність).
Наказом начальника ЖВІ (по стройовій частині) від 06.08.2019 № 202 ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу з 06.08.2019.
Позивач посилався на те, що ним 22 липня 2015 року було укладено контракт про проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 терміном на три роки.
В подальшому, 17.08.2016, ним було укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, зокрема у Житомирському військовому інституті ім. С.П.Корольова.
Разом з тим, накази від 06.08.2019 позивачем не оскаржуються, суть спору у даній справі зводиться до незгоди позивача з діями відповідача щодо звільнення його при відрахуванні з числа курсантів, з військової служби без направлення для подальшого проходження служби до військової служби з якої він прибув на навчання.
З огляду на те, що позивачем не оскаржуються накази про звільнення з військової служби та виключення зі списків військової частини. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивача не було прийнято на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, то у відповідача були відсутні правові підстави для направлення його після розірвання контракту для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_1 ,  тому відсутні підстави для визнання дій відповідача протиправними та поновлення позивача на військовій службі.
Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким у позові відмовлено, суд апеляційної інстанції враховує наступне. 
Частиною другою статті 19 Конституції України декларовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Правовідносини, які виникли між сторонами регламентовані Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон України № 2232-ХІІ).
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч. 1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частиною 6 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначені види військової служби, якими є: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.
Підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки. Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби через службову невідповідність.
Відповідно до Дисциплінарного статуту органів Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 N 551-XIV, військова  дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до   командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Згідно Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року N 548-XIV, необхідність  виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і  непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;
Військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому. Сприяти захистові честі й гідності громадян, додержанню громадського порядку.
Інструкція про порядок переведення, відрахування та поновлення курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів Міністерства оборони України, затверджена наказом Міністра оборони України від 24.12.1997 №490
Так, курсант (слухач) може бути відрахований з вищого військового навчального закладу: за недисциплінованість (абз. 3).
Через недисциплінованість курсанти (слухачі) ВВНЗ відраховуються за окремі грубі або неодноразові порушення військової дисципліни, вимог  статутів Збройних Сил України, громадського порядку та здійснення інших правопорушень.
Відповідно до пп. "д" п. 2. ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.
Відповідно до п. 36 Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України затверджений Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідношень контракт про навчання припиняється (розривається), а курсант відраховується з вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти за рішенням керівника вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти за наявності підстав, передбачених підпунктами "б", "г", "д", "е", "є", "з" та "і" пункту 1, підпунктами "б", "г", "д", "е", "є", "ж" та "з" пункту 2, підпунктами "б" та "в" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідно до п. 227 Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України затверджений Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин у разі припинення (розірвання) контракту про навчання у випадках, передбачених пунктом 36 цього Положення, військовослужбовці звільняються з військової служби, за винятком тих курсантів чоловічої статі, які не вислужили встановленого строку строкової військової служби або були прийняті на навчання під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та військової служби за контрактом (крім випадків, передбачених підпунктами "б", "г", "ґ" чи "ж" пункту 1 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").
Військовослужбовці, які були прийняті на навчання під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та відраховані з навчання, направляються до тих військових частин, з яких вони прибули на навчання. Рішення про продовження військової служби такими військовослужбовцями приймає посадова особа, яка має право звільнення з військової служби.
Отже, обов`язок щодо направлення для подальшого проходження служби у разі розірвання контракту між курсантом та відрахуванні з навчання виключно у разі прийняття таких військовослужбовців на навчання під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Однак, позивачем не було надано жодних доказів щодо того, що ОСОБА_1 до укладення контракту з Житомирським військовим інститутом імені С.П.Корольова було прийнято на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Позивач самостійно вказує, що укладенню контракту з Житомирським військовим інститутом імені С.П.Корольова передувало укладення ним контракту щодо приходження військової служби у Збройних Силах України, зокрема у військовій частині НОМЕР_1 .
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком  суду першої інстанції стосовно того, що оскільки позивача не було прийнято на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, то у відповідача були відсутні правові підстави для направлення його після розірвання контракту для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_1 , а тому відсутні підстави для визнання дій відповідача протиправними та поновлення позивача на військовій службі.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  25 лютого 2020 року.

Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Охрімчук І.Г.    Смілянець Е. С.