ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/93/20 Справа № 216/7669/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 січня 2020 року                                                                м. Дніпро
Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 грудня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сварині, Володимирського району, Ровенської області, одруженого, працюючого ФОП, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 680 (шістсот вісімдесят) гривень,

В С Т А Н О В И В: 

       Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 680 (шістсот вісімдесят) гривень.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.
        ОСОБА_1 визнано винним в тому, що 05 грудня 2019 року, о 12 годині 30 хвилин, він керуючи автомобілем Mercedes-Benz Vito, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по дорозі Н-11, 113 км., Дніпропетровська обл., Софіївський район, виконуючи розпочатий маневр обгону створив аварійну обстановку для водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем Renault Laguna, номерний знак НОМЕР_2 , чим змусив його різко змінити напрямок руху та прийняти міри різкого гальмування для уникнення зіткнення. 
       Не погоджуючись з вищевказаною постановою  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову районного суду скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
       Вважає вказану постанову незаконною та необгрунтованою, та такою, яка винесена судом з порушенням норм процесуального та матеріального права.
       Зазначає, що водія Renault Laguna – ОСОБА_2 також було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, але районний суд не звернув на цей факт увагу.
       Вказує на те, що в постанові районного суду не вказано, що його дії та порушення ним п. 10.1 ПДР призвели чи спровокували водія Renault Laguna – ОСОБА_2 порушити п. 12.1, 12.3 ПДР, що потягло за собою ДТП.
       Заперечує факт визнання його вини у суді першої інстанції, зауважує, що судом його покази були спотворені.
       Зазначає, що після того, як водій ОСОБА_2 виїхав за ліву смугу проїжджої частини дороги, він зупинився і запропонував йому свою допомогу та пересвідчився чи не потрібна ОСОБА_2 перша медична допомога.
        ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином.
       21 січня 2020 року до Дніпровського апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 в якій останній просить розглянути його апеляційну скаргу без його участі.
       Перевіривши та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.
       Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
       Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.
       Статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Стаття 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
       Диспозиція ч.4 ст.122 КУпАП вимагає встановлення порушення, передбачені ч.1,2,3 цієї статті, які перебувають у причинному зв`язку зі створення аварійної обстановки, тобто такі дії примусили інших учасників дорожнього руху, різко змінити швидкість, напрямок руху або вживати інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки.
       Згідно п.10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
       Відповідно до п.14.2 (в) ПДР України перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані.
       Під час апеляційного перегляду встановлено, що  05 грудня 2019 року, о 12 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Mercedes-Benz Vito, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по дорозі Н-11, 113 км., Дніпропетровська обл., Софіївський район, виконуючи розпочатий маневр обгону створив аварійну обстановку для водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем Renault Laguna, номерний знак НОМЕР_2 , чим змусив його різко змінити напрямок руху та прийняти міри різкого гальмування для уникнення зіткнення. 
       Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.
       Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким місцевим судом була надана належна оцінка, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №342781 від 05.12.2019 року, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями водія ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . 
       Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин по справі не вбачається.
       Давши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП. 
       Посилання апеляційної скарги на те, що  в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано хто саме є потерпілою особою, в матеріалах справи відсутні докази того, що саме ОСОБА_2 є потерпілим, є безпідставними, оскільки в протоколі зазначено, зокрема, що водій ОСОБА_1 виконуючи розпочатий маневр обгону створив аварійну ситуацію для водія ОСОБА_2 .
       Твердження про те, що протокол складено з численними порушеннями вимог щодо його форми та змісту, а тому він не може бути належним доказом у справі також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як вбачається з даного протоколу про адміністративне правопорушення, він відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, в ньому розкрито повністю об`єктивну сторону правопорушення, його суть, сам ОСОБА_1 також ознайомився під підпис з цим протоколом, що підтверджується матеріалами справи.
       Доводи апеляційної скарги про те, що до матеріалів справи не додано будь-яких доказів, які б свідчили про те, що ним було створено аварійну обстановку, тобто, що його дії примусили конкретних учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян, - апеляційний суд відхиляє як такі, що також не знайшли свого підтвердження, спростовані наведеним вище та спрямовані на ухилення ОСОБА_1  від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. 
       Доводи апелянта про суворість накладеного адміністративного стягнення є безпідставними з огляду на таке.
       Відповідно до ст.23 КпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
       Виходячи зі ст.33 КпАП України стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
       Санкція ч.4 ст.122 КпАП України передбачає альтернативне адміністративне стягнення у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
       Вказані вимоги Закону суддею першої інстанції дотримано в повному обсязі, стягнення накладено у відповідності з приписами ст. 33 КпАП України, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують відповідальність.
       Крім того, адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КпАП України, є тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаними діянням, внаслідок створення аварійної обстановки.
       При цьому факт притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст.124 КУпАП України не виключає того факту, що передумовою ДТП стала саме порушення ПДР України водієм ОСОБА_1 .
       Таким чином, вважаю, що застосоване до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, в межах санкції ч.4 ст.122 КпАП України, є необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
       Враховуючи вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.
       На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП , -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Постанову Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 грудня 2019 року  відносно  ОСОБА_1  - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.
       
       Суддя Дніпровського
апеляційного суду                                                          Г.П. Слоквенко