ПОСТАНОВА
Іменем України

26 грудня 2019 року 
Київ
справа №819/3280/15
адміністративне провадження №К/9901/20680/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Білак М.В.,
суддів: Загороднюка А.Г., Калашнікової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження 
касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 січня              2017 року (головуючий суддя - Чепенюк О.В.) 
та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2017 року (головуючий  суддя - Багрій В.М., судді: Рибачук А.І., Старунський Д.М.) 
у справі №819/3280/15
за позовом ОСОБА_1 
до Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області 
про визнання дій протиправними, скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
I. РУХ СПРАВИ
1.          У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив:
-          визнати протиправними дії першого заступника начальника Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області Навроцького Р.Я. щодо звільнення його з посади головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області та надання незаконних відпусток без збереження заробітної плати, ненаданні належних відпусток за відпрацьований час;
-          скасувати наказ Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області № 79-К від 24 вересня 2015 року «Про звільнення ОСОБА_1 »;
-          поновити його на роботі (посаді) головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області;
-          стягнути з Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області заробітну плату за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням з            24 вересня 2015 року по 20 січня 2016 року в сумі 6724 грн;
-          скасувати накази відповідача №3460-в від 28 вересня 2014 року, №3462-в від           29 вересня 2014 року, №467-в від 28 жовтня 2014 року, №475-в від 28 грудня               2014 року, №26-в від 21 січня 2015 року, №21-в від 19 березня 2015 року, №71-в від           5 травня 2015 року, №78-в від 15 травня 2015 року, №165-в від 29 липня 2015 року в частині надання відпусток без збереження заробітної плати ОСОБА_1 ;
-          стягнути з Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області заробітну плату за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним наданням відпусток без збереження заробітної плати протягом 2014-2015 років за 121 день в сумі 9992 грн;
-          стягнути з Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 відшкодування за моральну шкоду в сумі 15000 грн;
-          зобов`язати Державну інспекцію сільського господарства в Тернопільській області надати йому невикористані відпустки за час роботи в Державній інспекції сільського господарства в Тернопільській області;
-          зобов`язати Державну інспекцію сільського господарства в Тернопільській області обчислити та сплатити єдиний соціальний внесок з заробітної плати за період вимушеного прогулу та подати скориговані дані до індивідуальних відомостей про застраховану особу помісячно.
2.          Справа розглядалась судами неодноразово.
3.          Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 січня            2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2016 року, у задоволені позову відмовлено.
4.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 листопада 2016 року постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
5.          Останньою постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2017 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області в частині ненадання щорічної відпустки повної тривалості головному спеціалісту відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області Калініченку Миколі Федоровичу згідно з його заявою від 13 липня 2015 року. В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.
6.          Не погоджуючись з останніми рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та прийняти нову, якою поновити його на роботі в Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру в Тернопільській області, де збереглась посада аналогічна тій, яку він обіймав до звільнення.   
7.          II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ 
8.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що 10 вересня 2012 року             ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області, 12 листопада 2012 року присвоєно тринадцятий ранг державного службовця шостої категорії посад, що підтверджується копією його трудової книжки.
9.          Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10 вересня 2014 року «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) ліквідовано Державну інспекцію сільського господарства, поклавши функції із здійснення реєстрації та обліку машин на Міністерство внутрішніх справ, функції із здійснення державного нагляду (контролю) в частині експлуатації та технічного стану машин - на Державну службу з безпеки на транспорті, функції із здійснення сертифікації насіння і садивного матеріалу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва - на Державну службу з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, функції із здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, родючості ґрунтів - на Державну екологічну інспекцію.
10.          Згідно з постановою Кабінету Міністрів України №447 від 30 червня 2015 року «Про ліквідацію територіальних органів Державної інспекції сільського господарства» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної інспекції сільського господарства, в тому числі й Державну інспекцію сільського господарства в Тернопільській області.
11.          10 липня 2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про перебування юридичної особи Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області в стані припинення за рішенням засновників, що підтверджується спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29 листопада 2016 року.
12.          В цей же день, 10 липня 2015 року, ОСОБА_1 у зв`язку з ліквідацією Державної інспекції сільського господарства України та Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області на підставі постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10 вересня 2014 року «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2015 року №389-р «Про утворення комісії з ліквідації Державної інспекції сільського господарства», постанови Кабінету Міністрів України №447 від 30 червня 2015 року «Про ліквідацію територіальних органів Державної інспекції сільського господарства», наказу Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області №25 від 09 липня 2015 року «Про затвердження складу комісії та Плану заходів з ліквідації Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області» відповідно до статті 49-2 КЗпП України попереджено про майбутнє звільнення із займаної посади по закінченню двох місяців з цього дня на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, про що свідчить  особистий підпис позивача на такому попередженні.
13.          24 вересня 2015 року наказом Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області №79-К ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області у зв`язку з ліквідацією, на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України. Зобов`язано відділ фінансів, бухгалтерського обліку та економічних розрахунків Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку та грошову компенсацію за 40 календарних днів щорічної основної відпустки, за період роботи з 6 вересня 2013 року по 24 вересня 2015 року включно та за додаткову оплачувану відпустку, що відповідає стажу його державної служби понад одинадцять років за 7 календарних днів за 2013 рік, понад дванадцять років за 9 календарних днів за 2014 рік, понад тринадцять років за 11 календарних днів за 2015 рік.
14.          Підставою для прийняття вказаного наказу зазначено постанову Кабінету Міністрів України №447 від 30 червня 2015 року «Про ліквідацію територіальних органів Державної інспекції сільського господарства», наказ Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області №25 від 9 липня 2015 року «Про затвердження складу комісії та плану заходів з ліквідації Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області», попередження про ліквідацію.
15.          З наказом ОСОБА_1 ознайомлений в день звільнення - 24 вересня            2015 року, що підтверджується його підписом.
16.          Відповідно до відомості нарахування коштів №24 (заробітна плата та аванси) на карткові рахунки співробітників, зокрема, ОСОБА_1 до сплати належало 4431,87 грн. Проведення повного розрахунку з позивачем виконано Державною інспекцією сільського господарства в Тернопільській області у повному обсязі, згідно з платіжним дорученням №1229 від 23 вересня 2015 року про перерахування коштів на карткові рахунки працівників на суму 40 981,96 грн, яке подано до обслуговуючого банку АТ «Райффайзен Банк Аваль» 24 вересня 2015 року та проведено банком                 25 вересня 2015 року.
17.          Як встановлено судами, ОСОБА_1 відмовився від отримання трудової книжки та здачі обхідного листка при звільненні, про що завідувачем сектору кадрового забезпечення Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області Ціцюрою О.В. складено акт №1 від 24 вересня 2015 року. Вказаний акт та трудову книжку направлено позивачу цінним листом, який він отримав 30 вересня 2015 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення .
18.          За період роботи в Державній інспекції сільського господарства в Тернопільській області ОСОБА_1 надавалась щорічна основна відпустка, а саме: наказ №801-В від 2 грудня 2013 року - з 9 грудня 2013 року тривалістю 20 календарних днів; наказ №50-В від 31 березня 2015 року - з 1 квітня 2015 року тривалістю 10 календарних днів; наказ №161-В від 13 липня 2015 року - з 27 липня 2015 року тривалістю 10 календарних днів .
19.          Крім того, відповідно до довідки завідувача сектору кадрового забезпечення Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області Ціцюри О.В. з метою реалізації положень Закону України «Про внесення змін до Державного бюджету України на 2014 рік», здійснення заходів викладених у листі Міністерства фінансів України від 31 липня 2014 року №31-08000-05-519755, на виконання доручення голови Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області від 1 серпня 2014 року, та з метою забезпечення раціонального використання бюджетних коштів в 2015 році згідно з пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII, всі працівники Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області почергово з            4 серпня 2014 року перебували у відпустках без збереження заробітної плати відповідно до розроблених графіків та наказів про надання відпусток працівникам.
20.          Зокрема, ОСОБА_1 надано відпустку без збереження заробітної плати: наказ №460-В від 8 вересня 2014 року - з 11 вересня 2014 року по 30 вересня             2014 року; наказ №462-В від 29 вересня 2014 року - з 6 жовтня 2014 року по 20 жовтня 2014 року; наказ №467-В від 28 жовтня 2014 року - з 17 листопада 2014 року по 28 листопада 2014 року; наказ №475-В від 8 грудня 2014 року - з 22 грудня              2014 року по 31 грудня 2014 року; наказ №06-В від 21 січня 2015 року - з 22 січня 2015 року по 4 лютого 2015 року; наказ №21-В від 16 березня 2015 року - з                       23 березня 2015 року по 31 березня 2015 року; наказ №71-В від 5 травня 2015 року - з 6 травня 2015 року по 15 травня 2015 року; наказ №78-В від 15 травня 2015 року - з 18 травня 2015 року по 22 травня 2015 року; наказ №165-В від 29 липня 2015 року - з 6 серпня 2015 року по 31 серпня 2015 року, а всього 121 день.
IIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
21.          Суд першої інстанції задовольняючи позов частково з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що дії Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області є протиправними лише в частині ненадання позивачу основної щорічної відпустки повної тривалості згідно з його заявою від              13 липня 2015 року. Що ж стосується інших дій та рішень відповідача, то вони відповідають вимогам законодавства, що регулює спірні правовідносини. 
22.          Зазначив, що на час звільнення ОСОБА_1 з посади, фактично функції з реалізації державної політики у тій сфері, в якій він працював та до якої відносилась його посада, не були передані до відповідного центрального органу виконавчої влади - до Державної екологічної інспекції України. Тому відповідач станом на час звільнення фактично був позбавлений можливості запропонувати ОСОБА_1 іншу роботу та посаду відповідно до його кваліфікації.
23.          Лише з 5 серпня 2016 року на законодавчому рівні функції з реалізації державної політики у тій сфері, в якій працював позивач та до якої відносилась його посада, були передані до відповідних центральних органів виконавчої влади - Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру .
24.          У зв`язку з чим, суди дійшли висновку, що відповідач правомірно та обґрунтовано звільнив ОСОБА_1 з займаної посади на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України згідно з оскаржуваним наказом в зв`язку з ліквідацією органу, в якому він проходив державну службу.  
25.          Що ж стосується вимог в частині визнання протиправними дій першого заступника начальника Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області Навроцького Р.Я. щодо звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області, скасування наказу Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області №79-К від 24.09.2015 «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлення позивача на посаді та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу суди дійшли висновку про їх необґрунтованість.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
26.          В обґрунтування вимог касаційної скарги позивач зазначає, що судами попередніх інстанцій не застосовано норму статті 49-2 КЗпП України в частині того, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Вказує на те, що його, попереджаючи про звільнення роботодавець одночасно не запропонував йому іншу роботу.
27.          Скаржник зазначає, що суди надаючи оцінку правомірності його звільненню не застосували вимоги пункту 19 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 6 листопада 1992 року, яким встановлено, що суди розглядаючи трудові спори, пов`язані із звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП, зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце в організації виробництва та праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнений працівник переважним правом на залишення на роботі та чи був попереджений він за два місяці про наступне вивільнення.
28.          Вважає, що на час його звільнення з посади функції з реалізації державної політики у сфері, в якій він працював, не передані до центрального органу виконавчої влади. А відтак у відповідача і у суду відсутні підстави з`ясовувати чи були в цих органах вакантні посади.
29.          Зазначає, що відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України №447 від 30 червня 2015 року територіальні органи, які ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, продовжують виконання своїх функцій і повноважень до їх передачі відповідним органом виконавчої влади.
30.          На час звільнення, як зазначено в касаційній скарзі, відповідно до вказаної постанови не відбулася ліквідація Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області. Також не відбулось скорочення чисельності або штату.
31.          Державною службою з питань геодезії, картографії та кадастру створено більше 10 посад аналогічних тій на якій працював скаржник.
32.          Вказує, що при припиненні трудового договору з підстави, зазначеної пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП працівникові виплачується вихідна допомога відповідно до статті 43 Закону України «Про державну службу в розмірі двомісячної середньої зарплати, скаржнику ж виплачено в розмірі одномісячної заробітної плати.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
33.          Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити наступне.
34.          Відповідно до статті 30 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин) до державних службовців можуть бути застосовані як загальні підстави припинення державної служби, визначені Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України), так і підстави, визначені цим законом.
35.          Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
36.          Відповідно до частини четвертої статті 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частина перша статті 40).
37.          Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
38.          Відповідно до частин першої та другої статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.
39.          Як встановлено судами, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10 вересня 2014 року «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вирішено ліквідувати Державну інспекцію сільського господарства, поклавши, зокрема, функції із здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, родючості ґрунтів - на Державну екологічну інспекцію.
40.           ОСОБА_1 обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства, виконував повноваження щодо здійснення державного нагляду (контролю) у частині дотримання земельного законодавства.
41.          Положенням про Державну екологічну інспекцію, затвердженим Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №454/201, передбачено, що Державна екологічна інспекція України забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Будь-яких функцій із здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, родючості ґрунтів відповідно до    Положення на Державну екологічну інспекцію не покладено. Зміни до цього Положення, зокрема, після прийняття постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10 вересня 2014 року «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» не вносилися.
42.          Отже, покладені пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10 вересня 2014 року на Державну екологічну інспекцію функції Державної інспекції сільського господарства із здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, родючості ґрунтів, фактично нікому не делегувалися (не передавалися).
43.          З огляду на наведене, висновок судів попередніх інстанцій про те, що на час звільнення ОСОБА_1 з посади, фактично функції з реалізації державної політики у тій сфері, в якій він працював та до якої відносилась його посада, не були передані до відповідного центрального органу виконавчої влади - до Державної екологічної інспекції України. Тому відповідач станом на час звільнення фактично був позбавлений можливості запропонувати ОСОБА_1 іншу роботу та посаду відповідно до його кваліфікації.
44.          22 липня 2016 року постановою Кабінету Міністрів України №482 внесено зміни у постанову Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року №442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» (чинні з 05.08.2016), зокрема, в абзаці восьмому пункту 2 слова «Державну екологічну інспекцію» замінено словами «Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру», тобто функції із здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, родючості ґрунтів покладено на Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру. Цією ж постановою Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15, було доповнено та передано функції із здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, родючості ґрунтів Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру.
45.          Отже, з 5 серпня 2016 року на законодавчому рівні функції з реалізації державної політики у тій сфері, в якій працював позивач та до якої відносилась його посада, були передані до відповідних центральних органів виконавчої влади - Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.
46.          Враховуючи викладене, відповідач правомірно та обґрунтовано звільнив ОСОБА_1 з займаної посади на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України згідно з оскаржуваним наказом в зв`язку з ліквідацією органу, в якому він проходив державну службу.
47.          При цьому, суди обґрунтовано визнали посилання позивача на порушенням відповідачем вимог статті 42 КЗпП України безпідставними, оскільки в спірному випадку мала місце повна ліквідація органу, в якому працював позивач, а не зміни в організації виробництва, а тому відповідач не міг реалізувати право позивача залишитися на роботі, яке гарантоване зазначеною нормою закону.
48.          Як встановлено, з позивачем при звільненні було проведено повний розрахунок, тож його доводи в цій частині суди правильно не взяли до уваги. Щодо трудової книжки, то її позивач отримав поштою, оскільки відмовився від її отримання при звільненні.
49.          Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправними дій першого заступника начальника Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області Навроцького Р.Я. щодо звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області, скасування наказу Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області №79-К від 24 вересня 2015 року «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлення позивача на посаді та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу є необґрунтованими та відмовили в їх задоволенні.
50.          Щодо позовних вимог ОСОБА_1 , які стосуються дій та наказів відповідача про незаконне надання йому відпусток без збереження заробітної плати та ненадання щорічних основних відпусток, то Верховний Суд погоджується з висновком судів про їх безпідставність.
51.          Як встановлено судами, позивачу надавалися відпустки без збереження заробітної плати, що підтверджується відповідними наказами.
52.          Що стосується наказів №3460-в від 28 вересня 2014 року, №3462-в від 29 вересня 2014 року, №475-в від 28 грудня 2014 року, №26-в від 21 січня 2015 року та №21-в від 19 березня 2015 року, які ОСОБА_1 просив скасувати, то таких, як встановлено судами, не існує.
53.          Як встановлено судами, з спірних наказів про надання відпусток без збереження заробітної плати, вони були прийняті з метою реалізації положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року №1622-VII та здійснення заходів, викладених у листі Міністерства фінансів України від 31 липня 2014 року №31-08000-05-519755, та відповідно до абзацу другого пункту 9 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII.
54.          Згідно з абзацом першим пункту 6-6 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (із змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» № 1622-VII від 31.07.2014) керівникам центральних органів виконавчої влади, які здійснюють контроль та нагляд у відповідних галузях і сферах, та центральних органів виконавчої влади, виконання функцій яких можуть здійснювати відповідні міністерства, з метою забезпечення скорочення видатків, передбаченого цим Законом, здійснити заходи щодо оптимізації штатної чисельності працівників, надання працівникам відпусток без збереження заробітної плати, встановлення для працівників режиму роботи на умовах неповного робочого часу, зменшення або скасування стимулюючих виплат, підвищень посадових окладів, зменшення надбавок і доплат, які встановлені у граничних розмірах, переглянути укладені договори на придбання товарів, робіт, послуг.
55.          Абзацом другим вказаного пункту передбачено надати право керівникам зазначених центральних органів виконавчої влади у межах бюджетних призначень без згоди та попередження працівників встановлювати для них режим роботи на умовах неповного робочого часу та надавати відпустки без збереження заробітної плати на визначений цими керівниками термін.
56.          Відповідно до абзацу третього пункту 6-6 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (із змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» №1622-VII від 31 липня 2014 року) встановлено, що під час здійснення центральними органами виконавчої влади цих заходів: положення статті 26 Закону України «Про відпустки» та статей 32, 56 та 84 Кодексу законів про працю України (в частині обмеження терміну відпустки без збереження заробітної плати, необхідності повідомлення не пізніше ніж за два місяці та погодження з працівником встановлення режиму роботи на умовах неповного робочого часу) не застосовуються.
57.          Згідно з пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII, керівників органів виконавчої влади та інших державних органів (крім органів, які беруть участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою) з метою забезпечення раціонального використання бюджетних коштів зобов`язано вжити заходів щодо скорочення чисельності працівників цих органів на 20 відсотків, надання працівникам відпусток без збереження заробітної плати, встановлення для працівників режиму роботи на умовах неповного робочого часу, зменшення або скасування стимулюючих виплат, зменшення надбавок і доплат, які встановлені у граничних розмірах, переглянути укладені договори на придбання товарів, робіт, послуг.
58.          Згідно з даним пунктом надано право керівникам зазначених органів у межах бюджетних призначень без згоди та попередження працівників встановлювати для них режим роботи на умовах неповного робочого часу та надавати відпустки без збереження заробітної плати на визначений цими керівниками термін.
59.          Під час здійснення органами виконавчої влади та іншими державними органами цих заходів положення статті 26 Закону України «Про відпустки» та статей 32, 56 та КЗпП України (у частині обмеження терміну відпустки без збереження заробітної плати, необхідності повідомлення не пізніше ніж за два місяці та погодження з працівником встановлення режиму роботи на умовах неповного робочого часу) не застосовуються.
60.          Враховуючи наведене, посилання ОСОБА_1 на незаконність дій та наказів відповідача щодо надання йому відпусток без збереження заробітної плати є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законодавстві, яке діяло на момент спірних правовідносин.
61.          Щодо позовних вимог, що стосуються надання позивачу основної щорічної відпустки, то рішення судів попередніх інстанцій в цій частині позивачем не оскаржуються, а тому з урахуванням вимог статті 341 КАС України, Верховний Суд їх не переглядає.
62.          Згідно з наказом Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області №79-К від 24 вересня 2015 року «Про звільнення ОСОБА_1 » при звільнені позивачу виплачено вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку та грошову компенсацію за 40 календарних днів щорічної основної відпустки, за період роботи з 06 вересня 2013 року по 24 вересня 2015 року включно та за додаткову оплачувану відпустку, що відповідає стажу його державної служби понад одинадцять років за 7 календарних днів за 2013 рік, понад дванадцять років за 9 календарних днів за 2014 рік, понад тринадцять років за 11 календарних днів за 2015 рік.
63.          Враховуючи те, що ОСОБА_1 звільнений з займаної посади і при звільненні йому нарахована грошова компенсація за невикористані дні відпустки, суд обґрунтовано відмовили в задоволенні позовних вимог про зобов`язання надати йому невикористану щорічну основну відпустку.
64.          Інших заяв позивача про надання основної щорічної відпустки, які були б належним чином оформлені, підписані позивачем, матеріали справи не містять, а тому суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання протиправності дій відповідача щодо ненадання позивачу оплачуваної відпустки згідно його заяви, зокрема, від 24 грудня 2014 року.
65.          Щодо дій Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області в частині повноти сплати єдиного соціального внеску за позивача в установленому законом порядку, то слід зазначити таке.
66.          Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.
67.          Враховуючи те, що в період перебування особи у відпустці без збереження заробітної плати, заробітна плата чи інші заохочувальні та компенсаційні виплати не нараховуються, тому підстав для сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у відповідача не було.
68.          Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
69.          Оскільки позивачем не надано достатніх доказів того, що саме дії відповідача призвели до моральних страждань, суди обґрунтовано відмовили в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди.
70.          Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
71.          Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що в межах доводів касаційної скарги судами попередніх інстанції не допущено неправильного застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим касаційна скарга не підлягає задоволенню.
72.          З огляду на результат касаційного розгляду справи судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 345, 350, 356 КАС України, суд, -          
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 січня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2017 року у справі №819/3280/15 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак
А.Г. Загороднюк 
О.В. Калашнікова,
Судді Верховного Суду