ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/179/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №708/746/19 Категорія:  	Івахненко О.Г.	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Бондаренко С. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       23 січня 2020 року                                          Черкаський  апеляційний суд в складі:

суддів                                               Бондаренка С. І., Храпка В.Д., Вініченка Б.Б.
за участю секретаря     Матюха В.І.                            

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 29 жовтня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Івахненко О.Г., у справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон», треті особи: державний реєстратор виконавчого комітету Чигиринської міської ради Черкаської області Грицаєнко Оксана Анатоліївна, Чигиринська міська рада Черкаської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, -

                                                                           в с т а н о в и в :

У червні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Кам`янка» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон», треті особи: державний реєстратор виконавчого комітету Чигиринської міської ради Черкаської області Грицаєнко Оксана Анатоліївна, Чигиринська міська рада Черкаської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки.  Свої вимоги обґрунтувало тим, що 25 травня 2011 року між Приватним підприємством «Колос Чигиринщини», яке було припинено шляхом приєднання до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Кам`янка» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі №30, який було зареєстровано у відділі Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 04 серпня 2011 року за № 712548704000218. За умовами вказаного договору було надано у строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер 7125487000:01:002:0229, площею 1,8622 га, строком на п`ять років, а саме термін дії договору до 03 серпня 2016 року включно. З  метою продовження договірних відносин 26 травня 2016 року між ОСОБА_1 (орендодавець) та Приватним підприємством «Колос Чигиринщини» (орендар) укладено договір оренди землі №115, у відповідності з умовами якого останньому була передана у строкове платне користування вищевказана земельна ділянка строком на десять років.
На виконання приписів статті 6 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній з 01 січня 2013 року), згідно якої право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону, 07 грудня 2016 року ПП «Колос Чигиринщини» були подані до державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Плахи Тамари Іванівни  документи для проведення державної реєстрації права оренди на вищевказану земельну ділянку за ПП «Колос Чигиринщини» на підставі договору оренди землі №115 від 26 травня 2016 року. 
Проте 08 грудня 2016 року ПП «Колос Чигиринщини» отримало рішення про відмову у державній реєстрації речових прав та їх обтяжень за №32796126 у зв`язку з тим, що 22 лютого 2016 року зареєстровано право оренди тієї ж земельної ділянки за ТОВ СП «Нібулон» на підставі договору оренди землі від 15 березня 2010 року та договору про внесення змін до договору оренди землі від 01 червня 2016 року, укладених між ТОВ СП «Нібулон» та ОСОБА_1 .
У зв`язку з чим Позивач вважає, що договір оренди землі від 15 березня 2010 року та договір про внесення змін до договору оренди землі від 01 червня 2016 року укладені між ТОВ СП «Нібулон» та ОСОБА_1 є недійсними, а запис про інше речове право в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 13660687, який вчинено державним реєстратором Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області Грицаєнко О.А. підлягає скасуванню, оскільки згідно до законодавства в оренду може бути передана земельна ділянка, яка не була передана у користування третім особам на підставі договору, або була повернута попереднім користувачем власнику після закінчення терміну дії договору чи розірвання цього договору відповідно до чинного законодавства.
Державний реєстратор не виконав свого обов`язку щодо перевірки відомостей про проведення державної реєстрації прав оренди на спірну земельну ділянку  повноважними органами до 1 січня 2013 року, внаслідок чого були порушені права позивача.
На підставі викладеного, позивач просив суд визнати недійсним договір оренди землі серія та номер: б/н від 15 березня 2010 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» щодо земельної ділянки площею 1,8622 га, кадастровий номер 7125487000:01:002:0229, розташованої поза межами населеного пункту в адміністративних межах Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області. 
Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про інше речове право № 13660687 від 22 лютого 2016 року щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер 7125487000:01:002:0229, що належить на праві власності ОСОБА_1 та стягнути з відповідачів судові витрати у розмірі 3 842 гривні.
Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 10 вересня 2019 року залучено до участі у справі правонаступника ТОВ «Агрофірма Камянка» - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Говтва».
Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 29 жовтня 2019 року позов задоволено. 
Визнано недійсним договір оренди землі від 15 березня 2010 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «НІБУЛОН» та ОСОБА_1 щодо належної йому на праві приватної власності земельної ділянки загальною площею 1,8622 га з кадастровим номером 7125487000:01:002:0229, розташованої на території Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області.
Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про інше речове право № 13660687 від 22.02.2016 року щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер 7125487000:01:002:0229, що належить на праві власності ОСОБА_1 .
Вирішено питання судових витрат.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що станом на час державної реєстрації речового права ТОВ СП «Нібулон» на підставі договору оренди землі, укладеного 15 березня 2010 року між ТОВ СП «Нібулон» та ОСОБА_1 заявлене право оренди суперечило зареєстрованому праву, відомості про яке містились у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, яка велась згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року №1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди», тобто заявлене право оренди ТОВ СП «Нібулон» суперечило зареєстрованому праву оренди ПП «Колос Чигиринщини».
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права,  невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач звернувся до суду з даним позовом зі спливом строку позовної давності, проте суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та дійшов до помилкового висновку про те, що заява відповідача про застосування позовної давності є безпідставною. Оспорюваний договір був укладений за 1 рік 2 місяці до моменту вчинення позивачем договору від 25 травня 2011 року , та не був зареєстрований внаслідок протиправної бездіяльності Держкомзему у Чигиринському районі, тому саме ТОВ СП «Нібулон»  встановлений пріоритет щодо офіційного визнання і підтвердження державою факту набуття товариством права оренди на земельну ділянку. На момент укладення оспорюваного договору прав позивача не було порушено, відсутні також і підстави для визнання його недійсним. Крім того на момент реєстрації права оренди за позивачем на підставі договору від 26 травня 2016 року, строк оренди за договором від 25 травня 2011 року вже 4 місяці як скінчився.
У відзиві на подану апеляційну скаргу СТОВ «Говтва» вважає рішення першої інстанції законним і обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною та не обґрунтованою вказуючи, що строк позовної давності не був пропущений позивачем так як про існування договору оренди від 15 березня 2010 року та реєстрацію 22 лютого 2016 року  права оренди позивачу стало відомо з інформаційної довідки отриманої 14 грудня 2016 року. Крім того ТОВ СП «Нібулон» клопотання про  застосування позовної давності в суді першої інстанції не заявляло, а зазначило про це лише у відзиві який поданий з порушенням процесуального строку. Постанова Миколаївського окружного адміністративного суду від 6 червня 2011 року стосувалась скасування державної реєстрації договору оренди землі №419 від 1 вересня 2006 року, а право користування землею на захист якого позивач звернувся виникло на підставі договору оренди землі від 25 травня 2011 року і рішення про скасування зазначеного права не приймалось. Державна реєстрація права оренди за відповідачем проведена на підставі договору оренди землі від 15 березня 2010 року, а не на виконання рішення суду, тому державним реєстратором було здійснено повторну (подвійну) реєстрацію договору оренди однієї і тієї ж самої земельної ділянки.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга  підлягає до задоволення виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 1,8622 га, кадастровий номер 7125487000:01:002:0229, що розташована в адміністративних межах Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області (державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №619739, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011079800742 від 04 лютого 2010 року) (а.с. 18).
Правовідносини, пов`язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією регулюються Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі" від 06 жовтня 1998 № 161-XIV, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01 липня 2004 № 1952-IV.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно з частиною 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі», орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації, як передбачено ст. 18 Закону України «Про оренду землі» в редакції чинній на час виникнення правовідносин.
Частиною 4 статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України).
15 березня 2010 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарським підприємством «Нібулон» було укладено договір оренди землі б/н на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,8622 га з кадастровим номером 7125487000:01:002:0229, розташовану на території Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області (а.с. 97-103), договором від 1 червня 2016 року до зазначеного договору були внесені зміни.
На момент укладення договорів оренди землі між ТОВ СП «Нібулон» та ОСОБА_1 (15 березня 2010 року) та між ПП «Колос Чигиринщини» та ОСОБА_1 (25 травня 2011 року) повноваженнями щодо проведення державної реєстрації договорів оренди землі були наділені структурні підрозділи Держкомзему, така реєстрація здійснювалась відповідно до вимог Наказу Державного Комітету України по земельних ресурсах "Про затвердження Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель" від 02 липня 2003 року № 174, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 липня 2003 року за № 641/7962.
17 лютого 2011 року, 09 березня 2011 року та 21 березня 2011 року ТОВ СП «Нібулон» був поданий у відділ Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області для проведення державної реєстрації вказаний договір оренди землі. Відділ Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області державну реєстрацію вказаного договору оренди землі не провів, лише 20 квітня 2011 року у відповідь на запит ТОВ СП «Нібулон» повідомив його листом про неможливість здійснення державної реєстрації договору оренди землі, так як не була скасована попередня реєстрація договору  оренди земельної ділянки (паю) між власником земельної ділянки та ПП «Колос Чигиринщини». 
Втім, не з вини ТОВ СП «Нібулон», а внаслідок протиправної бездіяльності відділу Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області державна реєстрація  оспорюваного договору від 15 березня 2010 року не була проведена.  Наведені обставини встановлені Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду у справі №2а-4126/11/1470 від 06 червня 2011 року, якою задоволений позов ТОВ СП «Нібулон» у повному обсязі. 
Вищевказаною Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду, зокрема: визнано протиправною бездіяльність відділу Держкомзему в Чигиринському районі Черкаської області, що полягає в нездійсненні державної реєстрації договорів оренди землі, в тому числі оспорюваного договору від 15 березня 2010 року, укладеного ТОВ СП «Нібулон» з ОСОБА_1 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7125487000:01:002:0229; зобов`язано відділ Держкомзему в Чигиринському районі здійснити державну реєстрацію оспорюваного договору оренди землі від 15 березня 2010 року, укладеного ТОВ СП «Нібулон» з ОСОБА_1 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7125487000:01:002:0229.
Вказані обставини підтверджують те, що учасник цивільних відносин, ТОВ СП «Нібулон» діючи добросовісно та у відповідності до вимог Закону, вчинив всі дії, які від нього вимагались діючими на той час нормами права,  для набрання чинності укладеним договором і його державної реєстрації, однак така реєстрація не була проведене з причин які не залежали від ТОВ СП «Нібулон», а саме внаслідок протиправної бездіяльності Держкомзему в Чигиринському районі Черкаської області.
Серед загальних засад цивільного законодавства визначено справедливість, добросовісність та розумність. (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України)
Відповідальність особи - це настання негативних наслідків для особи яка порушила цивільне право іншої особи.
В даному випадку, виходячи з позовних вимог, такі негативні наслідки, у формі визнання недійсним укладеного договору та скасування реєстрації речового права, мають настати для ТОВ СП «Нібулон».
Однак останнє, діяло добросовісно, з дотриманням вимог Закону, а тому настання негативних наслідків для нього не відповідатиме критерію справедливості.
Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою - третьою, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Із зазначених норм права слідує, що передбачені законом підстави для визнання правочину недійсним мають існувати на час вчинення правочину і таким правочином порушуються права позивача.
Не може бути порушене те право якого не існувало на час вчинення правочину.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач в позовній заяві як підстави визнання недійсним договору оренди землі від 15 березня 2010 року зазначив те, що в оренду може бути передана земельна ділянка, яка не була передана в користування третім особам на підставі договору, або була повернута попереднім користувачем власнику  після закінчення терміну дії договору чи розірвання цього договору, договір не набрав чинності оскільки не був зареєстрований, а тому до нього не могли вноситись зміни.
Однак суд повторює, що ТОВ СП «Нібулон» вчинило всі дії направлені на реєстрацію договору, який не був зареєстрований внаслідок протиправної бездіяльності Держкомзему в Чигиринському районі Черкаської області, а тому на час підписання його сторонами та на час звернення ТОВ СП «Нібулон» до уповноваженого органу щодо його реєстрації, сторонами договору жодної норми закону порушено не було і права оренди або будь-якого іншого права, щодо земельної ділянки яка була предметом договору, позивач не мав, а відтак і його право не могло бути порушеним, оскільки ним договір оренди землі підписаний був з ОСОБА_1 лише 25 травня 2011 року.
Оскільки укладений договір оренди не підлягає визнанню недійсним то не підлягають задоволенню і похідні вимоги, щодо скасування  речових прав на нерухоме майно запис про речове право від 22 лютого 2016 року.
Враховуючи, що позивачем позовні вимоги не доведено і саме з цих підстав позовні вимоги не підлягають задоволенню, суд не застосовує правила щодо позовної давності.
В системному аналізі статей 6,13,18 Закону України «Про оренду землі», в редакції чинній на час виникнення правовідносин, статей 124, 125 ЗК України можна зробити висновок, що орендар на підставі договору оренди землі має право володіння і користування земельною ділянкою. 
Вчинення дій (бездіяльності) які не дають реалізувати зазначений договір, укладений відповідно до закону, є порушенням права орендаря на володіння і користування переданою в оренду земельною ділянкою.
Тому порушене право орендаря є відновленим не з моменту винесення рішення суду, а з моменту коли таке порушення було усунуто як юридично так і практично.
Миколаївським окружним адміністративним судом в постанові від 6 червня 2011 року вирішувалось створені ТОВ СП «Нібулон»  юридичні перешкоди реалізації прав передбачених договором про оренду землі (протиправне нездійснення державної реєстрації договору оренди).
Тому повне відновлення порушеного права ТОВ СП «Нібулон»  відбулось тоді, коли були усунуті такі юридичні перепони, відповідно до законодавства яке діяло на момент їх усунення, в даному випадку реєстрація права оренди земельної ділянки, а відтак доводи позивача, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду не підлягає застосуванню є необґрунтованими.
Як вбачається з інформаційної довідки №75796415 від 14 грудня 2016 року (а.с.26), право оренди за ТОВ СП «Нібулон» було зареєстровано 22 лютого 2016 року.
       Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції на час проведення реєстрації права оренди,  державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1)  договорів, укладених у порядку, встановленому законом, та актів прийому-передачі  активів  та/або  зобов`язань неплатоспроможного  банку  приймаючому або перехідному банку, крім випадків, визначених законом; 2) свідоцтв про право власності на  нерухоме  майно,  виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв    про    право   власності,   виданих   органами приватизації  наймачам  житлових   приміщень   у   державному   та комунальному житловому фонді; 4) державних   актів   на   право  власності  або  постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів,  що підтверджують  виникнення,  перехід, припинення  прав  на  нерухоме  майно,  поданих  органу  державної реєстрації прав разом із заявою. 
        Із зазначеної норми права слідує, що право може бути зареєстровано як на підставі договору так і на підставі рішення суду, що набрало законної сили, однак рішення суду може бути зазначено як підстава для реєстрації якщо порушене право захищене у спосіб - визнання права, що прямо зазначається в резолютивній частині рішення.
У ТОВ СП «Нібулон» право оренди виникло на підставі договору, що вірно було зазначено реєстратором при реєстрації права оренди, оскільки рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду за ТОВ СП «Нібулон» не визнавалось право, ним захищалось вже порушене право останнього від протиправної бездіяльності органу який проводив державну реєстрацію договору і резолютивна частина зазначеного рішення не містить такого способу захисту порушеного права як його визнання, тому і в цій частині доводи зазначені у відзиві на апеляційну скаргу є необґрунтованими.
  Суд першої інстанції зазначені обставини справи не врахував, а тому помилково прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.  
Керуючись ст. ст.  368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, - 

                                                                           п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» - задовольнити, а рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 29 жовтня 2019 року - скасувати.
Ухвалити нове рішення яким:
В задоволенні позовних вимог Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон», треті особи: державний реєстратор виконавчого комітету Чигиринської міської ради Черкаської області Грицаєнко Оксана Анатоліївна, Чигиринська міська рада Черкаської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки - відмовити.
Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське товариство «Нібулон» судові витрати в сумі 5763 гривні.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 23 січня 2020 року.

Судді                                              :