ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2020 року м. Харків

Справа № 625/7/15-ц
Провадження № 22-ц/818/1169/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого Кругової С.С.,
суддів     Бровченка І.О., Пилипчук Н.П.,
секретаря: Кучер Ю.Ю.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ,
Відповідачі: Комунальний заклад охорони здоров`я «Центр медико-санітарної допомоги Коломацького району», головний лікар Комунального закладу охорони здоров`я «Центр медико-санітарної допомоги Коломацького району» Шаптала Володимир Миколайович, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення від 19 лютого 2015 року за нововиявленими обставинами за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоров`я «Центр медико-санітарної допомоги Коломацького району» та головного лікаря Комунального закладу охорони здоров`я «Центр медико-санітарної допомоги Коломацького району» Шаптали Володимира Миколайовича про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відновлення права на відпустку та компенсацію коштів на оздоровлення за 2014 рік, стягнення моральної шкоди з винних осіб,- 

за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на ухвалу Коломацького районного суду Харківської області від 29 листопада 2019 року, постановлену суддею Лосєвим Д.К.,–

в с т а н о в и в :

26 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Коломацького районного суду Харківської області від 19.02.2015 у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоров`я «Центр медико-санітарної допомоги Коломацького району» та головного лікаря Комунального закладу охорони здоров`я «Центр медико-санітарної допомоги Коломацького району» Шаптала В.М. про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відновлення права на відпустку та компенсацію коштів на оздоровлення за 2014 рік, стягнення моральної шкоди з винних осіб.

Ухвалою Коломацького районного суду Харківської області від 29 листопада 2019 року у відкритті провадження у справі №625/7/15-ц за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення від 19.02.2015 за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоров`я «Центр медико-санітарної допомоги Коломацького району» та головного лікаря Комунального закладу охорони здоров`я «Центр медико-санітарної допомоги Коломацького району» Шаптали Володимира Миколайовича про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відновлення права на відпустку та компенсацію коштів на оздоровлення за 2014 рік, стягнення моральної шкоди з винних осіб – відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що рішення Коломацького районного суду Харківської області від 19.02.2015 набрало законної сили після касаційного оскарження 25.06.2015, а із заявою про його перегляд за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 звернувся до суду 26.11.2019, що, враховуючи п. 1 ч. 2 ст. 424 ЦПК України, є підставою для відмови у відкритті провадження у зв`язку із нововиявленими обставинами незалежно від поважності причин пропуску цього строку.
Не погоджуючись з зазаначеною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково застосував норми закону, які діють на час звернення з заявою про перегляд судового рішення від 19.02.2015 за нововиявленими обставинами, замість норм, які діяли на час ухвалення рішення. Судом не враховано, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами містить вимоги, розгляд яких згідно з нормами КЗпП України не обмежений будь-якими строками. Судом не роз`яснено заявнику порядок оскарження ухвали.
Також в апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить забезпечити позов шляхом заборони відповідачам вчиняти перерахування коштів по заборгованості та накладення арешту на фінансові документи відповідача, де відображена інформація з нарахування зарплати позивача за всі роки його роботи.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що  у січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним вище позовом, у якому з урахуванням уточнень просив визнати наказ від 19 грудня 2014 року № 164 протиправним та скасувати його, зобов`язати Комунальний заклад охорони здоров`я «Центр медико-санітарної допомоги Коломацького району» поновити його на роботі, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 2 181,40 грн, надати щорічну і додаткову відпустку за 2014 рік з виплатою компенсації на оздоровлення, стягнути середній заробіток при нарахуванні компенсації на оздоровлення у зв`язку з наданням тарифної відпустки за 2014 рік - 2181,40 грн, стягнути тримісячний середній заробіток за порушення законодавства про працю як вихідну допомогу (2181,40 грн х 3 = 6544,20 грн) згідно зі ст. 44 КЗпП України, стягнути з головного лікаря Комунального закладу охорони здоров`я «Центр медико-санітарної допомоги Коломацького району» Шаптали В.М. моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що наказом від 03 січня 2012 року № 01-К він був зарахований стажером лікаря загальної практики- сімейної медицини в амбулаторії загальної практики-сімейної медицини с. Шелестове. Наказом від 31 грудня 2013 року № 212-К його переведено за підпорядкуванням до Комунального закладу охорони здоров`я «Центр медико-санітарної допомоги Коломацького району», наказом від 02 січня 2014 року № 9 - зараховано на посаду лікаря загальної практики-сімейного лікаря амбулаторії с. Шелестове.
Наказом від 19 грудня 2014 року № 164 його звільнено з роботи на підставі п. З ст. 40 КЗпП України.
Даний наказ про його звільнення позивач вважає таким, що суперечить вимогам чинного законодавства, підстави для звільнення надумані відповідачем, а сам він не мав можливості виконувати свої посадові обов`язки внаслідок неналежного забезпечення його матеріальною та нормативною базою з боку відповідачів, а також ненадання 0,5 ставки лікаря. 

Рішенням Коломацького районного суду Харківської області від 19 лютого 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Наказ Комунального закладу охорони здоров`я «Центр медико-санітарної допомоги Коломацького району» від 19 грудня 2014 року № 164 в частині визначення юридичної кваліфікації та формулювання причин звільнення змінено. Зобов`язано головного лікаря Комунального закладу охорони здоров`я «Центр медико-санітарної допомоги Коломацького району» привести у відповідність до вимог п. З ст.40 КЗпП України наказ від 19 грудня 2014 року № 164 про звільнення ОСОБА_1 з посади лікаря загальної практики - сімейного лікаря амбулаторії, у відповідність з чинним законодавством про працю. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 06 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині зміни визначення юридичної кваліфікації та формулювання причин звільнення в наказі Комунального закладу охорони здоров`я «Центр медико-санітарної допомоги Коломацького району» від 19 грудня 2014 року № 164 та зобов`язання головного лікаря Комунального закладу охорони здоров`я «Центр медико- санітарної допомоги Коломацького району» привести у відповідність до вимог п. 3 ст. 40 КЗпП України наказ від 19 грудня 2014 року № 164 про звільнення ОСОБА_1 з посади лікаря загальної практики - сімейного лікаря амбулаторії у відповідність з чинним законодавством про працю. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2015 року рішення апеляційного суду Харківської області від 19.02.15 у не скасованій при перегляді апеляційним судом частині та рішення апеляційного суду Харківської області від 06.04.15 залишено без змін.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з частиною першою статті 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Положеннями пункту 1 частини першої статті 424 ЦПК України передбачено, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Разом з тим пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України, який підлягає до застосування з урахуванням положень частини першої цієї статті, передбачено, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

За умовами частини третьої статті 424 ЦПК України строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

З огляду на вказані положення норм матеріального права, необхідно дійти висновку, що недодержання умови щодо подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами в межах трьох років з дня набрання рішенням законної сили є підставою для відмови у відкритті провадження у зв`язку з нововиявленими обставинами незалежно від поважності пропуску цього строку.

Вказаний строк є присічним і поновленню не підлягає, а недодержання умови щодо цього строку є підставою для відмови у відкритті провадження у зв`язку з нововиявленими обставинами незалежно від поважності пропуску цього строку.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, а саме факт подання заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами зі спливом трирічного строку, дійшов обґрунтованого висновку про те, що такий строк поновленню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції мав застосувати до спірних правовідносин положення ЦПК України 2004 року, які не містили трирічного присічного строку є необґрунтованими, оскільки положеннями абзацу 2 частини першої статті 362 ЦПК України 2004 року передбачено, що заява про перегляд судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, може бути подана протягом трьох років. Так, три роки - це строк, після закінчення якого така заява за будь-яких обставин вже не може бути подана (преклюзивний строк), а якщо вона подана протягом трьох років, але після спливу одного місяця з дня встановлення обставин, що є підставою для перегляду, то за наявності відповідного клопотання учасника справи (стаття 72 ЦПК України 2004 року) такий строк може бути поновлений.
Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 704/1393/15-ц у постанові від 24 липня 2019 року.

Посилання ОСОБА_1 на те, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами містить вимоги, розгляд яких згідно з нормами КЗпП України не обмежений будь-якими строками є помилковими, оскільки без обмеження будь-яким строком працівник має право звернутися до суду з позовом у визначених законодавством випадках, а не з завою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. 

Враховуючи викладене, клопотання ОСОБА_1 , які заявлені ним в апеляційній скарзі не підлягають задоволенню.

Оскільки суд першої інстанції постановив судове рішення з додержанням норм процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.  367,368, п. 1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388, 389 ЦПК України, суд –

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.

Ухвалу Коломацького районного суду Харківської області від 29 листопада 2019 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду в порядку передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                                                 С.С. Кругова

Судді                                                                         І.О. Бровченко

                                                                       Н.П. Пилипчук

повний текст постанови
складено 28 лютого 2020 року