У Х В А Л А  
12 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 523/6694/18
провадження № 61-1985ск20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 березня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення заробітної плати,
В С Т А Н О В И В :
У 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» (далі - ПАТ «Одеський припортовий завод») невиплаченої заробітної плати у розмірі 284 961,28 грн та зобов`язання відповідача надати довідку № 5 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка повинна відповідати вимогам пункту 20 Постанови № 637 Кабінету Міністрів України із зазначенням пільгового періоду роботи позивача з 19 червня 2002 року до 08 травня 2018 року.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 29 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано ПАТ «Одеський припортовий завод» надати ОСОБА_1 довідку №5 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка повинна відповідати вимогам пункту 20 Постанови № 637 Кабінету Міністрів України із зазначенням пільгового безперервного періоду роботи позивача з 19 червня 2002 року до 08 травня 2018 року. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Одеського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
21 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 березня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (у редакції на час подання касаційної скарги).
Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Згідно з статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 році прожитковиймінімум на одну працездатну  особу становить 2 102,00 грн.
З огляду на положення статті 19 у системному зв'язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України, суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. 
Предметом спору у зазначеній справі є стягнення з відповідача на користь позивача 284 961,28 грн невиплаченої заробітної плати за роботу з важкими/особливо важкими та шкідливими/особливо шкідливими умовами праці, що не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Верховним Судом також ураховано, що судове рішення судом апеляційної інстанції постановлено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.
Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, судом не встановлено і на такі не посилається заявник.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями Європейського суду з прав людини, висловленими у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки оскаржувані заявником на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 березня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року постановлені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, 
У Х В А Л И В :
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 березня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення заробітної плати відмовити.
Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                      А. С. Олійник