ПОСТАНОВА
Іменем України

18 лютого 2020 року 
Київ
справа №826/1042/16
адміністративне провадження №К/9901/35554/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В.,           
суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М., 
розглянувши в судовому засіданні без повідомлення сторін касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у                        м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2016 (суддя - Шулежко В.П.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2017 (головуючий суддя - Карпушова О.В., судді: Епель О.В., Кобаль М.І.)  у справі № 826/1042/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Беко Україна» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Беко Україна» (далі - ТОВ «Беко Україна») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві) від 12.08.2015 №37426552209, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на 168358,00 грн. за основним платежем та на 42090,00 грн. за штрафними санкціями; №37526552209, відповідно до якого зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 58849,00 грн.; №37626552209, відповідно до якого позивачу збільшено грошове зобов`язання за податку на додану вартість на 138095,00 грн. за основним платежем та на 34524,00 грн. за штрафними санкціями.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2016, залишеною без змін ухвалою  Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2017, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 12.08.2015 №37626552209. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві оскаржила їх у касаційному порядку.
У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2016, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2017 в частині задоволення позову та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

Доводи касаційної скарги дублюють висновки акту перевірки, які були підставою для прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Позивач не скористався своїм правом та не надав відзив на касаційну скаргу, що не перешкоджає розгляду даної касаційної скарги.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у                         м. Києві проведено виїзну документальну планову перевірку ТОВ «Беко Україна» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 21.05.2012 по 31.12.2014.
За наслідками проведеної перевірки складено акт від 29.07.2015 №238/26-55/22-09-38217716, в якому, зокрема, відображено висновок про порушення позивачем пунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до безпідставного формування у вересні 2013 року податкового кредиту  з податку на додану вартість в розмірі 138095,00 грн.
На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.08.2015 №37626552209, згідно з яким збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 138095,00 грн. за основним платежем та 34524,00 грн. за штрафними санкціями.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За правилами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. 

Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Як встановлено судами та свідчить акт перевірки, між ТОВ «Беко Україна» та ТОВ «Комфі Трейд» було укладено договір поставки від 04.04.2013 №45403, відповідно до якого ТОВ «Беко Україна» виступає Постачальником, а ТОВ «Комфі Трейд» - Покупцем товарів. Згідно з умовами додаткової угоди від 04.04.2013 №1 сторони погодили, що для цілей збільшення власних продаж Постачальник, з метою заохочення покупця до закупівлі товарів Постачальника за договором поставки від 04.04.2013 №45403, нараховує та здійснює мотиваційні виплати Покупцеві за надання в звітному кварталі послуг по стимулюванню збуту товару з виконанням покупцем квартальних планів поставки-закупівлі товару за обсягом та асортиментом, розмір яких визначається Постачальником самостійно.

Також, між ТОВ «Беко Україна» та ТОВ «Комфі Трейд» було укладено договір від 26.03.2013 №26/03/2013 про надання маркетингових, рекламних та рекламно-інформаційних послуг, відповідно до якого ТОВ «Комфі трейд» надає Замовнику (ТОВ «Беко Україна») комплекс маркетингових, рекламних та рекламно-інформаційних послуг, спрямованих на привертання уваги споживачів до товарів ТМ «BEKO)».

На підставі актів виконаних робіт від 30.09.2013 № ДН-726 на суму 380 463,89 грн. (в т.ч. ПДВ - 63 410.65 грн.) та від 30.09.2013 № ДН -756 на суму 448 408,70 грн. (в т.ч. ПДВ - 74 684,78 грн.) ТОВ «Беко Україна» було сплачено за послуги по стимулюванню збуту товару в місяцях продажу в період з 04.04.2013 по 30.09.2013. В актах виконаних робіт зазначено наступне: представники Замовника (ТОВ «Беко Україна»), з одного боку, та представники Виконавця (ТОВ «Комфі Трейд»), з іншого боку, склали цей акт про те, що Виконавцем проведені згідно з договором від 26.03.2013 №26/03/2013, такі роботи: послуги по стимулюванню збуту товару в місцях продажу в період з 01.07.2013 по 30.09.2013.

При перевірці реєстрів отриманих податкових накладних та оригіналів податкових накладних контролюючим органом в акті перевірки вказано, що ТОВ «Беко Україна» включено до складу податкового кредиту у вересні 2013 року суму ПДВ, з урахуванням уточнюючих розрахунків, в розмірі 138095 грн. на підставі податкових накладних від 30.09.2014 №9011310 (сума ПДВ - 63410,65 грн.) та №9011344 (сума ПДВ - 74684,78 грн.), які виписані ТОВ «Комфі Трейд». В зазначених накладних невірно вказано вид цивільно-правого договору, а саме договір надання послуг. В податкових накладних №9011310 та №9011344 зазначені наступні реквізити договорів: договір від 26.03.2013 № 26/03/2013, хоча в дійсності послуги по стимулюванню збуту товару надавались відповідно до додаткової угоди від 04.04.2013 №1 до договору поставки від 04.04.2013р. №45403.

При цьому в акті зазначається, що до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві заява від ТОВ «Беко Україна» щодо порушення порядку виписування податкових накладних за вищезазначені місяці року не надходила.

Наведені обставини стали підставою про неправомірність формування у вересні 2013 року податкового кредиту з ПДВ у розмірі 138095,00 грн.

Надаючи оцінку зазначеним доводам контролюючого органу судами встановлено, що у виписаних на ім`я позивача податкових накладних від 30.09.2014 №9011310 на суму 380463,89 грн. (у т.ч. ПДВ - 63410,65 грн.) та №9011344 на суму 448108,70 грн. (у т.ч. ПДВ - 74684,78 грн.) щодо надання ТОВ «Комфі Трейд» позивачу послуг по стимулюванню збуту товару в місяцях продажу у графі «Вид цивільно-правового договору» зазначається - договір надання послуг, що по суті та змісту відповідає виду договірних відносин, які здійснювалися між позивачем та ТОВ «Комфі Трейд» за договором від 04.04.2013 №45403, за результатами яких виписано такі податкові накладні. Помилку ж допущено у зазначенні реквізитів договору, а саме зазначено, що договір від 26.03.2013 №26/03/2013, замість правильних його реквізитів - від 04.04.2013 №45403.

При цьому, факт отримання позивачем вказаних послуг від ТОВ «Комфі Трейд», ціна послуг, достовірність задекларованих позивачем та контрагентом сум ПДВ та їх відповідність даним, зазначеним у виписаних позивачу податкових накладних, а також наявність у податкових накладних інших обов`язкових реквізитів, визначених пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, відповідачем не заперечувалось.
Отже, враховуючи факт отримання позивачем вказаних послуг від ТОВ «Комфі Трейд», ціну послуг, достовірність задекларованих позивачем та контрагентом сум ПДВ та їх відповідність даним, зазначеним у виписаних позивачу податкових накладних, а також наявність у податкових накладних інших обов`язкових реквізитів, визначених пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність порушень з боку позивача щодо форми та порядку заповнення податкових накладних, оскільки зазначена в них інформація та суми сплачених грошових зобов`язань, у т.ч. з ПДВ, повністю відповідають задекларованим сумам податкового кредиту та податкових зобов`язань з ПДВ.

В даному випадку така помилка не спростовує факт надання послуг та їх оплату, не змінює розміру сум грошових коштів та реквізити сторін господарської операції, найменування послуг, інших реквізитів податкової накладної тощо, а тому не змінює суті і призначення документу, який є підставою для виникнення у позивача права на віднесення сум податку до податкового кредиту.

Отже, рішення судів першої та апеляційної інстанції в частині задоволення позову є правильними та підлягають залишенню без змін.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення судів попередніх інстанцій особами, які беруть участь у справі, не оскаржуються, а тому відсутні підстави для надання правового аналізу відповідним висновкам судів у рамках даного касаційного провадження.

За правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами попередніх інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.
Як встановлено пунктом 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та  (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

постановив:
Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2017 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева 
 Т.М. Шипуліна ,
Судді Верховного Суду