Номер провадження: 22-ц/813/1102/20 
Номер справи місцевого суду: 505/2773/19
Головуючий у першій інстанції Вергопуло А. К.
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2020 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду в складі:
Головуючого- Гірняк Л.А.
Суддів - Сегеди С.М., Комлевої О.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 26 вересня 2019 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

                                               встановив:
 ПРОЦЕДУРА:

У серпні 2019 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 56328.52 грн. за кредитним договором № б/н від 07.10.2008 року, яка складається з наступного:
- 0,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту;
- 3317,77 грн. – заборгованість за простроченим тілом кредиту;
-0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками;
-46340,34 грн. – нарахована пеня за прострочене зобов`язання;
-3750,00 грн. – нарахована пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн., 
-250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 
-2670,41 грн. - (процентна складова);
- судові витрати у розмірі – 1921,00 грн.

Вимоги обґрунтовував тим, що 07.10.2008 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір №б/н, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, утворилась заборгованість у розмірі 56328.52 грн.
       Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 26 вересня 2019 року в задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором – відмовлено.
       15.10.2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 26 вересня 2019 року та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
       Відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
       Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Оскільки справа за даною категорією відноситься до переліку справ, які підлягають розгляду у порядку спрощеного провадження, тому вказана цивільна справа відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, п. 1 ч. 4 ст. 274, ч. 1 ст. 369 ЦПК України підлягає розгляду апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
       Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухвалено за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
       З цих підстав, датою складення цього судового рішення є 12 лютого 2020 року.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН 

       Заявник в апеляційній скарзі посилається на незаконність, необґрунтованість рішення та таким, яке винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставинам справи, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи.
       Зокрема посилається на те, що суд належним чином не дослідив копію анкети-заяви від 07.10.2008 року та копію Довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду”, особисто підписану Відповідачем.
       В анкеті-заяві зазначено: 
-розмір відсоткової ставки — 3 % на місяць ;
-розмір штрафу за порушення зобов`язання — 250,00 грн.+5 % від суми позову;
-базова відсоткова ставка за користування кредитом (3% на місяць),
-розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості,
-строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним,
-комісія за несвоєчасне погашення заборгованості 1 % від суми заборгованості, але не менше 10 грн.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙЦНОГО СУДУ 
       Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Відмовляючи в задоволенні заявлених вимог районний суд виходив з відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів про нараховану позивачем суму заборгованості за кредитним договором, а також у зв`язку з відсутністю безпосередньо тіла кредиту. 
       Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного. 
       За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
       Частиною 1 та 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
       У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
       Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
       Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
       Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).         
       Матеріалами справи встановлено, що 07.10.2008 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої відповідач погодилась з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Також згідно з указаною заявою відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які їй були надані для ознайомлення в письмовій формі.
       Відповідно до укладеного договору від 07.10.2008 року №б/н відповідач отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
       Відповідно до пунктів 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт - відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну та рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору.
       Відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання та не дотримався терміну повернення наданого їй кредиту.
       Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 20.05.2019 року становить 56328.52 грн., яка складається з наступного:
-0,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 
-3317,77 грн. – заборгованість за простроченим тілом кредиту,
-46340,34 грн. – нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 
-3750,00 грн. – нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн., 
-250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 
-2670,41 грн. - штраф (процентна складова).

       Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
       За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
       У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
       Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
       Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
       Згідно із ч. 1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
       За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
       Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. 
       За змістом ст.1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
       Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
       За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
       Частинами 1, 2 ст.551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
       Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
       Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі).
       Оскільки відповідачем не спростовано розмір заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3317,77 грн., така заборгованість підлягає стягненню у судовому порядку.
       Разом з тим, доводи апеляційної скарги щодо нарахування 3% на місяць не приймаються до уваги, виходячи з предмету позову, так як позивачем вони не заявлені.
       Враховуючи те, що позивач не підтвердив , що сторони погодили умови та правила при визначенні розміру пені, штрафних санкцій, то і підстави для їх стягнення відсутні.
       З врахуванням неправильного застосування норм матеріального права судова колегія апеляційного суду дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасувавши рішення в частині стягнення тіла кредиту та в цій частині прийняти нову постанову, відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України. 
       Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
       Оскільки у справі, що розглядається, позов задоволено частково, тому в порядку ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір у сумі 240,13 грн. 
       Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК  України, судова колегія,-
                                               постановила:

              Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.
       Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 26 вересня 2019 року скасувати в частині залишення без задоволення тіла кредиту та в цій частині прийняти нову постанову.

       Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН:  НОМЕР_1 )  на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299) заборгованість за простроченим тілом - 3317,77 грн. (три тисячі триста сімнадцять гривень сімнадцять копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299) судовий збір у сумі 240,13 грн.
В іншій частині рішення – без змін. 
         Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених ч.3 ст.389 ЦПК України.
       
Повний текст Постанови складено 12.02.2020 року

       Головуючий                                          Л.А.Гірняк

       Судді С.М.Сегеда 

                                                        О.С.Комлева