ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 січня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/5267/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,     

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області  
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року (суддя Златін С.В.) в адміністративній справі
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області  
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :
                              
ОСОБА_1 у червні 2019 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, яка полягає у невиконанні обов`язку із затвердження протягом встановленого вимогами законодавства строку для затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер 1222384000:01:002:1270, ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (за межами населеного пункту); зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області видати наказ про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, кадастровий номер 1222384000:01:002:1270, для ведення особистого селянського господарства на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (за межами населеного пункту).
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення, та порушено норми матеріального права, що призвело до прийняття невірного рішення. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 18.06.2018 № 4-2442/15-18-СГ позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га пасовищ земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (за межами населеного пункту).
Пунктом 2 вказаного наказу зобов`язано ОСОБА_1 отримати погодження розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до вимог  розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 № 60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад»  (у разі створення об`єднаної територіальної громади на відповідній території).
Позивач замовив та отримав проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га пасовищ земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області.
Згідно з висновком експерта про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 29.12.2018 № 12909/82-18, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, Личківська сільська рада, відповідає вимогам чинного законодавства, встановлений стандартам, нормам і правилам та погоджується.
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.03.2019, обмеження у використанні земельної ділянки, кадастровий номер 1222384000:01:002:1270, не зареєстровані. Земельна ділянка перебуває у державній власності.
ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (за межами населених пунктів) площею 2 га, кадастровий номер 1222384000:01:002:1270.
Відповідач листом від 10.05.2019 № К-2327/0-1563/0/20-19 «Про надання відповіді» запропонував позивачу звернутися до Личківської сільської об`єднаної територіальної громади для отримання погодження у відповідності до  розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 № 60-р  та надати повторно проект для затвердження. Вказаним листом було повернуто позивачу всі подані ним документи.
Вважаючи протиправними дії відповідача, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини 1 статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються  Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. 
Частинами 1 та 3  статті 22 Земельного кодексу України  передбачено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі, інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.
Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.
Відповідно до частин 1-2  статті 116 Земельного кодексу України  громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування передбачений  статтею 123 Земельного кодексу України, відповідно до частини 4 якої проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому  статтею 186-1 цього Кодексу.
За приписами частини 6  статті 123 Земельного кодексу України,  відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.
За приписами частини 13  статті 123 Земельного кодексу України  підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.
Відповідно до частини 5  статті 186-1 Земельного кодексу України  органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.
Згідно з частиною 6  статті 186-1 Земельного кодексу України  підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.
У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.
За приписами частини 8  статті 186-1 Земельного кодексу України,  у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).
Перелік документів, які повинен подати заявник для розгляду питання щодо затвердження проекту землеустрою, визначений законом і є вичерпним. Вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені законом, забороняється. Підстави відмови у затвердженні проекту землеустрою є вичерпними. Відтак, будь-які дії, спрямовані на отримання від особи, яка звернулася з метою затвердження проекту землеустрою, додаткових матеріалів, в тому числі їх уточнення, прямо суперечать закону та є протиправними.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що виключними підставами для відмови у затвердженні проекту землеустрою можуть бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому  статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.
Як вбачається зі змісту наказу ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 4-2442/15-18-СГ від 18.06.2018, ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою та зобов`язано погодити його з урахуванням розпорядження КМУ від 31.01.2018 № 60-р.
Вказаний наказ позивачем не оскаржений та підлягає виконанню.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що розпорядженням Кабінету Міністрів України № 60-р від 31.01.2018 скеровано Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру починаючи з 1 лютого 2018 року забезпечити: формування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах, визначених перспективним планом формування територій громад, шляхом проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності з подальшою передачею зазначених земельних ділянок у комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад згідно із статтею 117 Земельного кодексу України; передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, включених до переліку земельних ділянок державної власності, права на які виставлені на земельні торги, в комунальну власність об`єднаних територіальних громад після оприлюднення результатів земельних торгів та укладення договорів оренди таких земельних ділянок; здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність за погодженням з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Тобто, вказаний акт не встановлює обов`язок для зацікавленої в отриманні земельної ділянки особи погоджувати проектну документацію з відповідною об`єднаною територіальною громадою. 
Також суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України»  розпорядження є актом Кабінету Міністрів України, який видається з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань.
На підставі викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що мотиви відмови, викладені в листі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, є необґрунтованими, адже чинне законодавство забороняє вимагати інших погоджень проекту землеустрою, ніж встановлені відповідними нормами чинного законодавства.
Доказів прийняття рішення Радою відповідної об`єднаної територіальної громади щодо необхідності погодження проектів землеустрою, відповідачем не надано, лист-відповідь, направлений позивачеві, також не містить посилання на таке рішення.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про необхідність зобов`язання відповідача видати наказ про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, адже суд залишив поза увагою ту обставину, що Земельний кодекс України передбачає чіткий алгоритм дій суб`єкта владних повноважень щодо розгляду питання про затвердження проекту землеустрою. Так, за наслідками розгляду відповідного питання уповноважений орган має протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. 
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не складав  висновку про погодження проекту землеустрою або про відмову в такому погодженні після спливу встановленого законом, тобто, питання погодження проекту землеустрою у встановленому законом порядку не було розглянуто, що свідчить про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Лист Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області «Про надання відповіді» на заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за змістом та формою не можуть вважатись «відмовою» у розумінні частини п`ятої  статті 186-1 Земельного кодексу України.
Встановивши таку бездіяльність, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень усунути такі порушення шляхом зобов`язання розглянути у строки та в порядку, визначеному законом, відповідну заяву та документи, тоді як зобов`язуючи відповідача прийняти конкретне рішення, за відсутності самостійно прийнятого останнім раніше, суд першої інстанції втрутився в дискреційні повноваження відповідача, що не допустимо згідно з чинним законодавством. 
Крім того, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у вказаній частині, навіть не дослідив проект землеустрою та не перевірив його відповідність вимогам чинного законодавства, не встановив достатність поданих позивачем документів для затвердження проекту землеустрою тощо. Відповідні документи в матеріалах справи відсутні.
Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню як таке, що ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області  задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року в адміністративній справі № 160/5267/19 скасувати в частині зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області видати наказ про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки кадастровий номер 1222384000:01:002:1270 для ведення особистого селянського господарства на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (за межами населеного пункту).              
Позов ОСОБА_1 у вказаній частині задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 стосовно затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га кадастровий номер 1222384000:01:002:1270 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Личківської сільської ради Магдалинівского району Дніпропетровської області, та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції.
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року в адміністративній справі №    160/5267/19 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з 14 січня 2020 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

                    Повна постанова складена 14 січня 2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров