УХВАЛА

02 січня 2020 року 
Київ

справа №817/919/18
адміністративне провадження №К/9901/35792/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Соколова В.М.,
суддів: Білак М.В.,  Калашнікової О.В., 
перевіривши касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019  року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року у справі №817/919/18 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення грошового забезпечення,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністра оборони України від 01 липня 2013 року №219 (по особливому складу) в частині звільнення підполковника ОСОБА_1 з військової служби в запас Збройних Сил за пунктом «є» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через службову невідповідність); 
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини від 19 серпня 2013 року №178 (по стройовій частині) в частині виключення підполковника ОСОБА_1 зі списків особового складу частини всіх видів забезпечення; 
- поновити підполковника ОСОБА_1 з 19 серпня 2013 року на військовій службі на посаді командира 29 окремого розвідувального батальйону (командира військової частини НОМЕР_2 ); 
- стягнути з Міністерства оборони України на свою користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, за період з 19 серпня 2013 року по 15 травня 2014 року. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Міністра оборони України від 01 липня 2013 року №219 (по особливому складу) в частині звільнення підполковника ОСОБА_1 з військової служби в запас Збройних Сил за пунктом «є» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через службову невідповідність).
Визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_2 від 19 серпня 2013 року №178 (по стройовій частині) в частині виключення підполковника ОСОБА_1 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Зобов`язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 серпня 2013 року по 15 травня 2014 року з урахуванням обов`язкових податків і зборів.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, Міністерство оборони України звернулося до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з вказаною касаційною скаргою.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 грудня 2019 року у справі №817/919/18 визначено наступний склад колегії: головуючий суддя (суддя-доповідач) Соколов В.М., судді: Білак М.В., Загороднюк А.Г.
Судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Соколову В.М. з 23 грудня 2019 року по 28 грудня 2019 року надано дні відпочинку, що підтверджується наказом від 03 грудня 2019 року №108-к, а тому питання про відкриття провадження за даною касаційною скаргою вирішується колегією суддів в перший робочий день по виходу головуючого судді з відпустки.
Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Втім, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14  Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Своєю чергою, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Посада публічної служби, яку обіймав позивач (підполковник – командир військової частини НОМЕР_2 ) та у зв`язку з проходженням служби на якій виник цей спір, не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище у розумінні примітки до статті 50  Закону України «Про запобігання корупції». Згідно з останньою під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, в цій статті розуміються, зокрема, військові посадові особи вищого офіцерського складу, якими в силу частини другої статті 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є військовослужбовці зі званнями: генерал-майор, контр-адмірал, генерал-лейтенант, віце-адмірал, генерал-полковник, адмірал, генерал армії України.
Аналіз доводів касаційної скарги у сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року у справі №817/919/18 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення грошового забезпечення.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов
М.В. Білак 
 О.В. Калашнікова ,
Судді Верховного Суду